Справа № 580/3791/23
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

01 червня 2023 року Справа № 580/3791/23

Cуддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом державного реєстратора Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про скасування наказу,

встановив:

18 травня 2023 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про скасування наказу, в якій просить визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Міністерства юстиції України №1293/5 від 10.04.2023 в частині анулювання державному реєстратору Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради ОСОБА_1 доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 позовну заяву державного реєстратора Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про скасування наказу, залишено без руху.

31.05.2023 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію пункт 3 наказу Міністерства юстиції України №1293/5 від 10.04.2023 в частині анулювання державному реєстратору Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради ОСОБА_1 доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішення відповідача не відповідає вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, воно прийняте з порушенням відповідної процедури, суперечить Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закону України "Про іпотеку", "Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, "Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990, порушує права та законні інтереси державного реєстратора.

Оскаржуваний наказ фактично позбавив заявника можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності, зважаючи на фактичне зупинення діяльності.

В абзаці з частини 3 статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначено, що у разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.

Однак, оскаржуваний наказ питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у заявника, як державного реєстратора, не містить, що впливає на права третіх осіб.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши зміст позовної заяви та матеріали позовної заяви, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, зазначає таке.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суддя оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи (позовної заяви) та керуючись законом.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суддя зазначає, що статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існують зазначені підстави, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Зміст вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити адміністративний позов лише за наявності 2 обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суддя звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є також існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2021 року у справі №600/1136/20-а зазначав, що щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень.

У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Так, в обґрунтування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову заявник зокрема посилається на очевидну протиправність оскаржуваного наказу.

Однак, суддя вважає за необхідне зазначити, що очевидність ознак протиправності оскаржуваних наказів, в контексті спірних правовідносин, може бути підтверджена виключно під час судового розгляду, на підставі з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, які такі доводи і обставини можуть підтвердити.

Суддя зауважує, що в даному випадку вирішення питання про очевидність ознак протиправності оскаржуваного наказу відповідача під час розгляду заяви позивача про забезпечення позову може свідчити про правову позицію суду наперед до розгляду справи по суті, чим може потенційно порушити принцип безсторонності (неупередженості) адміністративного процесу.

Відтак, суд відхиляє наявність такої підстави як очевидна протиправність оскаржуваного наказу.

Крім того, позивачем не надано й доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат

В зв`язку із вищенаведеним, суддя не вбачає наявності обставин для застосування заходів забезпечення позову, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150-154, 243, 248 КАС України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО