Справа № 462/4068/23
Суддя: Боровков Д. О.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/4068/23
УХВАЛА

31 травня 2023 рокуСуддя Залізничного районного суду міста Львова Боровков Д.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕАО №5493251 від 17 червня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач 30 травня 2023 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №5493251 від 17 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та провадження у справі закрити.

Окрім цього, ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, в якій ОСОБА_1 вказує, що пропустив строк, оскільки скористався правом на оскарження постанови начальнику УПП у Львівській області, тобто вживав заходів досудового врегулювання спору. Вказав, що копію оскаржуваної постанови отримав поштою 01 липня 2022 року, 04 липня 2022 року подав скаргу начальнику Управління патрульної поліції у Львівській області та 19 липня 2022 року отримав лист начальника Управління патрульної поліції у Львівській області від 11 липня 2022 року про те, що ним пропущено строк оскарження постанови та відсутність підстав для поновлення такого, оскільки особа не вказала фактичних даних щодо обставин, які не залежали від його волевиявлення, із врахуванням того, що розгляд справи проведено у присутності ОСОБА_1 . В подальшому ним було подано адміністративний позов до Залізничного районного суду м.Львова. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 12 серпня 2022 року у справі №462/3866/22 його адміністративний позов було повернуто, оскільки наведені ним підстави для поновлення строку на оскарження постанови від 17 червня 2022 року не були визнані поважними. 07 листопада 2022 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду його апеляційну скаргу було залишено без задоволення. Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2022 року йому було відмовлено у відкритті провадження за його касаційною скаргою. Зазначає, що висновки Верховного Суду про те, що оскарження постанови про адміністративне стягнення вищестоячій посадовій особі є альтернативним способом оскарження, а не досудовим врегулюванням спору, є помилковими та не можуть враховуватися. А відтак, вважає, що пропустив 10-денний строк на звернення до суду з поважних причин.

Вивчивши матеріали позовної заяви та заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, законодавцем передбачено альтернативний порядок оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Цей порядок не є досудовим порядком вирішення спору, оскільки передбачає можливість оскарження або до вищестоящого органу, або до суду у порядку, визначеному КАС України.

У постанові від 26 січня 2021 року винесеній за результатом розгляду адміністративної справи № 757/48987/18-а Верховний Суд зазначив, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення десятиденним строком з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 29 липня 2022 року до Залізничного районного суду м. Львова подано позовну заяву про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 5493251 від 17 червня 2022 року.

12 серпня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/3866/22 адміністративний позов ОСОБА_1 було повернуто, оскільки наведені ним підстави для поновлення строку на оскарження постанови від 17 червня 2022 року не могли бути судом визнані поважними.

07 листопада 2022 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №462/3866/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення; ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 серпня 2022 року про повернення позовної заяви у справі №462/3866/22 залишено без змін.

29 грудня 2022 року ухвалою Верховного Суду було відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 12 серпня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі №462/3866/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання дій та бездіяльності протиправними.

Верховний Суд у вищевказаній постанові від 29 грудня 2022 року зазначив, що звернення особи до вищестоящого органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав, що підтверджує відсутність підстав для встановлення тримісячного строку для звернення до суду із вказаним позовом.

Таким чином, звернення ОСОБА_1 зі скаргою до УПП у Львівській області не є підставою для поновлення пропущеного строку для звернення до суду.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до адміністративного суду вбачається, що він повторно просить поновити строк з тих самих підстав, які ним були зазначені під час розгляду справи №462/3866/22 за його позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕАО №5493251 від 17 червня 2022 року, а також висловлює незгоду з ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 12 серпня 2022 року, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року та ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2022 року.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до адміністративного суду не містить нових підстав для поновлення строку та свідчить про те, що він висловлюючи незгоду з рішеннями Залізничного районного суду м.Львова, Восьмого апеляційного адміністративного суду та Верховного Суду, намагається у непередбачений законом спосіб змінити рішення судів, які набрали законної сили та є обов`язковими для виконання.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Світлана Науменко проти України» від 09.11.2004р. зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicat, тобто принципу остаточності рішення, неприпустимості повторного розгляду вже вирішеної справи.

Таким чином, позивачу у позові слід чітко вказати інші підстави для поновлення строку, ніж ті, що ним були вказані при подачі позову 29 липня 2022 року, які можуть слугувати для суду підставою в поновленні строку.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати йому десятиденний строк для усунення вказаних недоліків.

При цьому позивача попереджається, що у разі не усунення недоліків позову в строк, вказаний в ухвалі, такий буде повернутий йому.

Керуючись ст. 160,161 КАС України

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕАО №5493251 від 17 червня 2022 року - залишити без руху.

Зобов`язати позивача протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки позову.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог суду позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя:

Оригінал ухвали.