Справа № 200/806/23
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року Справа№200/806/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

за участю

секретаря судового засідання Бєлєнькової Є.О.

представника відповідача Сабадаша О.І. в режимі відеоконференції

представника відповідача Богданова Р.К.

розглянув в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

24 лютого 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Міністерства юстиції України (далі відповідач), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 24 лютого 2023 року, в якому позивач просила:

- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо законодавчого неврегулювання впродовж тривалого часу порядку відновлення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, порядку зміни виконавчого округу в період воєнного стану приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії, спрямовані на законодавче врегулювання порядку відновлення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, порядку зміни виконавчого округу в період воєнного стану приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації;

- стягнути з Міністерства юстиції України на користь приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 збитки у вигляді витрат, пов`язаних зі страхуванням цивільно-правової відповідальності за період з 01 березня 2022 року по 30 листопада 2022 року у розмірі 9 000,00 грн, та членських внесків до Асоціації приватних виконавців України з 01 березня 2022 року по 01 липня 2022 року у розмірі 4 333,32 грн.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

27 лютого 2023 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; відмовив у задоволенні клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору, відстрочив сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі; вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження; розпочав підготовче провадження; призначив підготовче засідання на 24 березня 2023 року; встановив строк для подання заяв по суті справи.

В підготовчому засіданні 24 березня 2023 року оголошена перерва до 31 березня 2023 року для надання відповідачем заперечення на відповідь на відзив.

У зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді у відпустці підготовче засідання відкладено до 14 квітня 2023 року.

14 квітня 2023 року суд постановив ухвалу, якою задовольнив заяву позивача та звільнив її від сплати судового збору за подання позовної заяви.

14 квітня 2023 року в підготовчому засіданні суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28 квітня 2023 року.

Про дату час і місце проведення судового засідання сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС), про що свідчать звіт про доставку ухвали від 14 квітня 2023 року та повістки в електронний кабінет позивача як користувача підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та розписка про вручення судової повістки представнику відповідача.

Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, одночасно вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на те, що участь в судовому засіданні є правом учасника справи, передбаченим пп. 2 ч. 3 ст. 44 КАС, та з огляду на відсутність підстав для відкладення судового засідання, визначених ст. 205 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача.

Справа розглянута по суті 28 квітня 2023 року за участю представників відповідача, які в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у поданих відповідачем заявах по суті справи, просили відмовити в позові.

На підставі ч. 1 ст. 229 КАС під час судового розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона є приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області, до 24 лютого 2022 року здійснювала діяльність в місті Маріуполь.

Внаслідок військової агресії російської федерації місто Маріуполь майже знищено і окуповано військами країни-агресора, що є загальновідомим фактом. У зв`язку з цим 17 березня 2022 року позивач була вимушена виїхати з міста.

Позивач вказувала на те, що з моменту введення в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, Міністерство юстиції України і адміністратор автоматизованої системи виконавчого провадження державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі ДП «НАІС») припинили доступ приватних виконавців до автоматизованої системи виконавчого провадження (далі Система).

В подальшому Міністерство юстиції України прийняло наказ від 04 квітня 2022 року № 1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану» (далі Наказ № 1310/5), який передбачав, що в період дії воєнного стану на території України приватним виконавцям та помічникам приватних виконавців доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження припиняється та відновлюється адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке готується на підставі письмового звернення приватного виконавця.

Позивач зазначила, що 04 квітня 2022 року звернулася до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про відновлення доступу до Системи та зміну виконавчого округу Донецької області на виконавчий округ Одеської області, однак відповідь на своє звернення не отримала.

28 квітня 2022 року позивач повторно звернулася до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про відновлення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі Наказу № 1310/5.

Листом від 30 травня 2022 року № 40943/40788-33-22/20.5.1 відповідач повідомив про призупинення роботи Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, а також про те, що порядок надання приватним виконавцям доступу до Системи в період дії воєнного стану врегульовано наказом Міністерства юстиції України від 24 травня 2022 року № 2068/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції від 04 квітня 2022 року № 1310/5» (далі Наказ № 2068/5).

Зміни, внесені Наказом № 2068/5 до Наказу № 1310/5, передбачали, що повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо:

- приватним виконавцем укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, строк дії якого не закінчився, мінімальний розмір страхової суми за яким перевищує суму стягнення за виконавчими документами, що перебувають у нього на виконанні;

- приватний виконавець не має заборгованості з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

- адміністративно-територіальна одиниця, на території якої розташований офіс приватного виконавця, не окупована внаслідок військової агресії російської федерації та на цій території не проводяться воєнні (бойові) дії;

- приватний виконавець здійснює діяльність в офісі, відомості про який внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України, та цей офіс відповідає вимогам, встановленим розділом II Положення про офіс приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2016 року за № 1487/29617.

З огляду на це позивач стверджувала, що Міністерство юстиції України Наказом № 2068/5 врегулювало питання відновлення діяльності приватних виконавців, офіси яких не розташовані на окупованій території або території ведення бойових дій.

У відповідь на звернення позивача листом від 09 серпня 2022 року № 66035/55346-33-22/20.5.1 Міністерство юстиції України повідомило, що оскільки згідно з відомостями Єдиного реєстру її офіс знаходиться в місті Маріуполь Донецької області, яке є тимчасово окупованим внаслідок військової агресії російської федерації, підготувати повідомлення щодо відновлення її доступу до Системи не вбачається можливим.

Водночас Міністерство юстиції України зазначило, що на даний час опрацьовує питання щодо законодавчого врегулювання порядку зміни приватним виконавцем, який має на виконанні виконавчі провадження, виконавчого округу в період дії воєнного стану.

Позивач вказувала на те, що за її заявами від 04 і 28 квітня 2022 року їй не надані ні доступ до Системи на підставі Наказу № 1310/5, ні можливість змінити своє місцезнаходження як приватного виконавця та продовжити діяльність на підконтрольній Україні території.

09 червня 2022 року Міністерство юстиції України видало наказ № 2297/5 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України» (далі Наказ № 2297/5), яким, серед іншого, внесло зміни до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5).

На підставі Наказу № 2297/5 абз. 7 п. 4 розділу І Інструкції № 512/5 викладений в такій редакції:

«Під час дії воєнного стану виконання рішень, місцем виконання яких згідно з частиною першою статті 24 Закону є територія, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України, або територія, включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій (далі Перелік), здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на таку територію, за умови зміни ним місцезнаходження, яке не підпадатиме під Перелік, або органом державної виконавчої служби, визначеним Міністерством юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У разі якщо місцезнаходженням органу державної виконавчої служби є територія, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або яка перебуває в оточенні (блокуванні) та включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій (далі Перелік), такий орган може змінити місцезнаходження на іншу територію України та здійснювати примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція цього органу державної виконавчої служби».

На цій підставі позивач стверджувала, що відповідач врегулював питання відновлення діяльності приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на неокупованій території або на території, де не ведуться активні бойові дії. Також Міністерство юстиції України врегулювало питання роботи державних виконавців, які в результаті військової агресії російської федерації після 24 лютого 2022 року опинились на тимчасово окупованій території, і які перемістились на безпечну територію.

Однак стосовно роботи приватних виконавців, офіси яких опинились на тимчасово окупованій території, і які змінили своє місцезнаходження, яке не підпадає під Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, питання залишається не врегульованим відповідачем до теперішнього часу.

Позивач доводила, що внаслідок бездіяльності відповідача усі виконавчі провадження, які перебувають у неї на виконанні, перебувають у невизначеному стані без можливості здійснювати по ним будь-яких дій. Це призводить до порушення прав сторін виконавчого провадження, а саме порушується конституційне право стягувачів на обов`язковість судового рішення як складова принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд; також порушується право вибору стягувачів щодо пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, адже повернути виконавчий документ за заявою стягувача позивач як приватний виконавець не має можливості. Порушуються права боржників щодо розумності строків виконавчого провадження та право володіти своїм майном, оскільки деякі боржники повністю виконали рішення, але внаслідок припинення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, неможливо скасувати заходи примусово виконання рішення, в тому числі зняти арешт з рухомого та нерухомого майна. Деякі боржники бажають виконати рішення з метою завершення виконавчого провадження, але також не мають такої можливості.

Крім того, позивач стверджує, що протиправна бездіяльність відповідача порушує її право на працю, гарантоване ст. 43 Конституції України.

Позивач зауважує, що приватний виконавець під час здійснення своєї діяльності не може займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), інструкторської та суддівської практики із спорту та роботи в органах Асоціації приватних виконавців України) або підприємницькою діяльністю.

Як наслідок, вона не має правових підстав для здійснення виконавчих дій, завершення виконавчих проваджень, зміни виконавчого округу, припинення діяльності приватного виконавця і здійснення іншої оплачуваної діяльності, адже на виконанні у неї є незакінчені виконавчі провадження, а для їх закінчення потрібний доступ до Системи, який не надається в силу законодавчої неврегульованості в умовах воєнного стану.

Позивач доводить, що законодавча неврегульованість даного питання відповідачем протягом дванадцяти місяців призводить до хаосу і тотального порушення конституційних прав і свобод, і є дискримінацією.

Позивач наводить на норми ст. ст. 2, 5, 6 Закону України від 06 вересня 2012 року № 5207-VІ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» (далі Закон № 5207) та доводить, що бездіяльність відповідача є дискримінаційною.

Позивач зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (див. рішення від 21 лютого 1997 року у справі «Ван Раальте проти Нідерландів») (п. п. 48, 49 рішення від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України», заява № 10441/06).

Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень означало б дискримінацію (абз. 7 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004).

Позивач доводить, що її права порушені протиправною бездіяльністю відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій. Протягом дванадцяти місяців з дати блокування діяльності відповідач не прийняв жодного нормативного акту, не розробив жодного законопроекту, не вчинив жодних дій, направлених на найшвидше врегулювання на законодавчому рівні питання зміни виконавчого округу приватними виконавцями, чиї офіси опинились на тимчасово окупованій території та питання відновлення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження таким приватним виконавцям.

На переконання позивача, така бездіяльність є дискримінаційною, адже питання діяльності приватних виконавців, офіси яких не розташовані на тимчасово окупованій території, та державних виконавців з тимчасово окупованих територій відповідачем були врегульовані відповідними нормативними актами.

Позивач стверджує, що на всі свої звернення отримала формальні відповіді про те, що Міністерство юстиції України опрацьовує порушене нею питання.

Позивач покликається на ч. 2 ст. 19 Конституції України та зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, (зокрема, в постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 9901/191/19), визначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Позивач покликається на норми ст. ст. 1, 2, 3, 17 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VІІІ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон № 1403), ст. 8 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404) та зазначає, що саме Міністерство юстиції України здійснює державне регулювання діяльності приватного виконавця.

Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, Міністерство юстиції є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної правової політики.

Основними завданнями Міністерства юстиції України, крім інших, є забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина у визначеній сфері; підготовка пропозицій щодо вдосконалення законодавства, його систематизація, розроблення проектів нормативно-правових актів та міжнародних договорів України з правових питань, проведення правової експертизи проектів нормативно-правових актів, державна реєстрація нормативно-правових актів, ведення Єдиного державного реєстру таких актів; організація виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів, робота з кадрами, експертне забезпечення правосуддя.

Міністерство юстиції України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розробляє за дорученням Кабінету Міністрів України та з власної ініціативи проекти законів та інших нормативно-правових актів, що стосуються прав і свобод людини, відносин між громадянином і державною владою, конституційного устрою, повноважень і взаємовідносин органів державної влади, судоустрою та судочинства, цивільного і кримінального законодавства, або разом з іншими органами виконавчої влади бере участь у їх підготовці; розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавства та у встановленому порядку подає їх на розгляд Кабінету Міністрів України та ін.

На цих підставах позивач стверджує, що на Міністерство юстиції України покладений обов`язок нормативного врегулювання, до його компетенції віднесена розробка законів та інших нормативно-правових актів, спрямованих на організацію діяльності приватних виконавців.

Принцип «належного урядування» має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу «належного урядування» забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип «належного урядування» підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії»), і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Беєлер проти Італії»).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі»).

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», заява № 36548/97).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

З огляду на викладене позивач доводить, що бездіяльність відповідача щодо законодавчого неврегулювання порядку зміни виконавчого округу приватним виконавцем, офіс якого знаходиться на окупованій території, порядку відновлення доступу до Системи таким приватним виконавцям протягом тривалого часу не відповідає принципу «належного урядування».

Позивач стверджує, що бездіяльність відповідача також порушує її право мирно володіти своїм майном, яке гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зумовлене невиконанням позитивних зобов`язань щодо прийняття відповідного правового акта або вчинення дій, направлених на його прийняття.

Позивач наголошує, що через протиправну бездіяльність відповідача несе збитки у вигляді витрат, пов`язаних зі страхуванням професійної діяльністю приватного виконавця, а також у вигляді членських внесків до Асоціації приватних виконавців України.

Позивач зазначає, що на виконання вимог ст. 24 Закону № 1403 26 липня 2021 року уклала договір страхування № 28/012/2021-082/И з терміном дії з 01 серпня 2021 року до 31 липня 2022 року; 20 липня 2022 року договір страхування № ДВО(ПВ) ДВО 012/2022-092/И з терміном дії з 01 серпня 2022 року до 30 вересня 2022 року; 28 вересня 2022 року договір страхування № ДВО(ПВ)ДВО 012/2022-092/И з терміном дії з 01 жовтня 2022 року до 30 листопада 2022 року. Вартість страхування відповідно до вищезазначених договорів складає 1 000,00 на місяць.

Позивач стверджує, що нею понесені збитки в сумі 9 000,00 грн у вигляді витрат на страхування професійної діяльності з 01 березня 2022 року до 30 листопада 2022 року.

Зазначає, що через протиправне блокування відповідачем її діяльності вона фактично не здійснює діяльність приватного виконавця з 24 лютого 2022 року, а тому страхові суми за період з 01 березня 2022 року до 01 листопада 2022 року є збитками, які мають бути стягнуті з Міністерства юстиції України на її користь.

Також позивач вказує на те, що 04 січня 2022 року на виконання вимог ст. 42 Закону № 1403 сплатила членський внесок Асоціації приватних виконавців України за перше півріччя 2022 року з розмірі 6 500,00 грн, тобто 1 083,33 грн на місяць.

Позивач зазначає, що її діяльність фактично заблокована відповідачем з березня 2022 року, а тому членський внесок за березень-червень 2022 року у розмірі 4 333,32 грн (1 083,33 грн х 4 місяці) також є її збитками та має бути стягнутий з відповідача на її користь.

Просила задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву. Доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

З приводу правомірності дій Міністерства юстиції України та його посадових осіб під час розгляду заяв позивача про відновлення доступу до Системи відповідач зазначив таке.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1403 примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом № 1404 випадках на приватних виконавців.

При цьому розділ ІІ Закону № 1403 «Державна виконавча служба» визначає правові засади діяльності державних виконавців, а розділ ІІІ Закону № 1403 «Приватні виконавці» - особливості регулювання діяльності приватних виконавців.

Відповідач зазначає, що Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Одним із завдань Міністерства юстиції України є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації та примусового виконання рішень.

Міністерство юстиції України у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Відповідач вказував на те, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 1403 державні виконавці є державними службовцями, до обов`язків яких згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу», серед іншого, належить виконання рішень державних органів, наказів (розпоряджень), доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Разом з цим приватний виконавець як суб`єкт незалежної професійної діяльності, на відміну від органу державної виконавчої служби, має ширшу свободу дій у своїй діяльності та відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 1403 контролюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у чітко визначеному порядку.

Водночас з метою недопущення порушення законних прав та інтересів фізичних та юридичної осіб, Міністерство юстиції України для приватних виконавців встановило єдину та чітку процедуру зміни розташування офісу, завданням якої є перевірка готовності та можливості виконання приватними виконавцями своїх професійних обов`язків.

Відповідач покликався на норми ч. 1 ст. 8 Закону № 1404, п. п. 2, 5 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5, і зазначав, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану для забезпечення збереження та захисту даних, також недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією реєстрів, ДП «НАІС» повідомило про припинення роботи Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України.

Відповідач вважав за необхідне зауважити, що в період дії воєнного стану завжди існує загроза несанкціонованого доступу до Системи, зокрема, внаслідок тимчасової окупації державою-агресором адміністративно-територіальної одиниці, на території якої розташований офіс приватного виконавця, проведення на цій території воєнних (бойових) дій або умисного втручання, які переслідують злочинно корисливі мотиви, використовуючи разом з цим дуже складну ситуацію в державі, спричинену військовою агресією тощо.

Відповідач зазначав, що наказом Міністерства юстиції України від 04 квітня 2022 року № 1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану» (далі Наказ № 1310/5) врегульований доступ до Системи з метою дотримання гарантованого ст. 129-1 Конституції України принципу обов`язковості виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), забезпечення ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

П. 2 Наказу № 1310/5 в редакції від 04 квітня 2022 року було передбачено, що приватним виконавцям та помічниками приватних виконавців доступ до Системи припиняється та відновлюється адміністратором системи на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби, яке готується на підставі письмового звернення приватного виконавця.

Відповідач зауважив, що в умовах воєнного стану питання доступу приватного виконавця до Системи має вирішуватися з урахуванням того, чи фактично здійснює приватний виконавець свою діяльність, зокрема, в офісі, відомості про який внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

З огляду на це необхідно було визначити умови, за наявності яких Департамент державної виконавчої служби України має розглянути повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю та/або його помічнику доступу до системи, а також обставини, за наявності яких такий доступ в період дії воєнного стану припиняється.

З метою вдосконалення доступу приватних виконавців та помічників приватних виконавців до системи в період дії воєнного стану Міністерство юстиції України видало наказ від 24 травня 2022 року № 2068/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 04 квітня 2022 року № 1310/5», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 травня 2022 року за № 560/37896 (далі Наказ № 2068/5).

Наказом № 2068/5, серед іншого, передбачено, що повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю доступу до системи готується Департаментом на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо:

- приватним виконавцем укладено договір (договори) страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до вимог ст. 24 Закону № 1403, строк якого не закінчився;

- приватний виконавець не має заборгованості з плати за користування автоматичною системою виконавчого провадження;

- адміністративно-територіальна одиниця, на території якої розташований офіс приватного виконавця, не окупована внаслідок військової агресії російської федерації на та цій території не проводяться воєнні (бойові) дії;

- приватний виконавець здійснює діяльність в офісі, відомості про який внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України, та офіс відповідає вимогам, встановленим розділом ІІ Положення про офіс приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5.

Відповідач наголошував, що умови відновлення доступу приватного виконавця до Системи, деталізовані Наказом № 2068/5, є абсолютно тотожними загальним умовам здійснення діяльності приватного виконавця.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1403 приватний виконавець до початку здійснення діяльності зобов`язаний застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами; згідно з ч. 4 ст. 27 Закону № 1403 здійснення діяльності приватного виконавця без чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності забороняється.

Обов`язок приватного виконавця сплатити кошти за користування Системою передбачений Положенням № 2435/5 та наказом Міністерства юстиції України від 24 березня 2017 року № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження».

Відповідно до абз. 11 п. 102 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404 забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані внаслідок військової агресії російської федерації, у період такої окупації.

Ч. ч. 1-2 ст. 26 Закону № 1403 встановлено, що до початку здійснення діяльності приватний виконавець зобов`язаний організувати офіс у межах виконавчого округу. Офіс приватного виконавця повинен забезпечувати належні умови для здійснення діяльності приватного виконавця, прийому відвідувачів, зберігання, у тому числі у сейфі, документів, печаток, штампів, товарно-матеріальних цінностей та архіву приватного виконавця, збереження професійної таємниці та бути захищеним від несанкціонованого проникнення.

З огляду на це відповідач стверджував, що приватний виконавець, який звертається до Департаменту державної виконавчої служби для відновлення доступу до Системи, а priori повинен відповідати умовам Наказу № 1310/5 в редакції Наказу № 2068/5, якщо він реально здатний виконувати свої професійні обов`язки.

При цьому відповідач звертав увагу на положення ч. 1 ст. 26 Закону № 1403, п. 1 розділу ІІ Положення про офіс приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5, згідно з якими офіс повинен знаходитись в межах виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідач вказував на те, що оскільки згідно з відомостями Єдиного реєстру офіс приватного виконавця Матвійчук Н.Є. знаходиться в місті Маріуполь Донецької області, яке є тимчасово окупованим внаслідок військової агресії російської федерації, підготувати повідомлення щодо відновлення їй доступу до Системи не вбачається можливим.

Відповідач наводив норми ч. ч. 4, 5 ст. 25 Закону № 1403 і зазначав, що приватний виконавець може змінити виконавчий округ шляхом подання повідомлення у разі дотримання вимог закону щодо порядку зміни виконавчого округу, зокрема за умови відсутності у нього на виконанні незакінчених виконавчих проваджень.

Однак згідно з даними Системи у приватного виконавця Матвійчук Н.Є. на виконанні перебувають відкриті виконавчі провадження, що позивачем не заперечується.

Крім того, ч. 5 ст. 25 Закону № 1403 передбачено, що у разі зміни приватним виконавцем виконавчого округу в повідомленні про зміну обов`язково зазначається інформація про офіс приватного виконавця в новому виконавчому окрузі, а згідно з пп. 2 п. 1 розділу ІІІ Положення про офіс приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5, у разі зміни приватним виконавцем офісу відповідність офісу вимогам, встановленим розділом ІІ цього Положення, перевіряється Міністерством юстиції України.

З урахуванням викладеного відповідач наполягав на тому, що Міністерство юстиції України та його посадові особи під час розгляду заяв позивача від 04 та 28 квітня 2022 року діяли в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Відповідач наголошував на безпідставності доводів позивача про те, що у спірних правовідносинах Міністерство юстиції України допустило протиправну бездіяльність.

Зазначав, що позивач не навела жодних реальних доводів та обґрунтувань, які б слугувати підставою для встановлення факту бездіяльності Міністерства юстиції України щодо відсутності дій по врегулюванню порядку відновлення доступу до Системи, порядку зміни виконавчого округу в період воєнного стану приватними виконавцями, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації, а її доводи ґрунтуються на суб`єктивних переконаннях та хибному трактуванні положень нормативно-правових актів.

Відповідач покликався на норми ст. 42 Закону № 1403 та Інструкції № 512/5, і зазначав, що законодавство, чинне на час виникнення спірних правовідносин, дозволяло позивачу вирішити питання зміни виконавчого округу із застосуванням механізму зупинення діяльності приватного виконавця та передачі виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні, іншому приватному виконавцю.

Також відповідач зазначив, що з метою вдосконалення правового регулювання цього питання у Верховній Раді України зареєстрований проект Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» (реєстраційний № 8064 від 21 вересня 2022 року), внесений народними депутатами України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншими. Міністерство юстиції України опрацювало цей законопроект, підготувало до нього зауваження і пропозиції.

Враховуючи викладене, відповідач наголошував на відсутності протиправної бездіяльності Міністерства юстиції України у врегулюванні порядку відновлення доступу до Системи, порядку зміни виконавчого округу в умовах воєнного стану приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації.

Стверджував, що не порушував права та охоронювані законом інтереси позивача.

Позовні вимоги зобов`язального характеру відповідач вважав такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не можна зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії, які не передбачені чинним законодавством.

Просив відмовити в позові.

Позивач надала відповідь на відзив, в якій наголосила на протиправності дій Міністерства юстиції України щодо розгляду її заяв від 04 і 28 квітня 2022 року про відновлення доступу до Системи, адже ці заяви були подані в період дії Наказу № 1310/5 в його первісній редакції.

Позивач стверджувала, що в порушення власного наказу Міністерство юстиції України не відновило їй доступ до Системи, про причини, які призвели до таких наслідків, Міністерство юстиції України в період з 04 квітня 2022 року до 24 травня 2022 року не повідомляло.

Позивач наголошувала, що вимоги Наказу № 2068/5 не можуть бути застосовані до її заяв, поданих до 24 травня 2022 року, оскільки в силу положень ст. 58 Конституції України цей наказ не має зворотної дії у часі.

Позивач вказувала на відсутність визначеного законодавством механізму передачі незакінчених виконавчих проваджень та зміни виконавчого округу.

Так, позивач наголосила, що ч. 2 ст. 42 Закону № 1403 не допускає зупинення діяльності приватного виконавця на підставі п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону № 1403 (за власним бажанням на підставі заяви приватного виконавця), який має на виконанні виконавчі провадження.

Зупинення діяльності приватного виконавця на підставі п. 2 ч. 1 ст. 42 Закону № 1403 здійснюється Міністерством юстиції України за зверненням приватного виконавця, а якщо після спливу 10-денного строку тимчасової відсутності приватного виконавця до Міністерства юстиції України не надійшло відповідне звернення, Міністерство юстиції України пропонує раді приватних виконавців регіону внести відповідне подання.

У випадках, визначених п. п. 1-4, 6 ч. 1 ст. 42 Закону № 1403, заміщення приватного виконавця здійснюється за погодженням зі стягувачем на підставі договору, укладеного з іншим приватним виконавцем. У разі відсутності згоди стягувача приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу або відповідно до рішення стягувача передає його відповідному органу державної виконавчої служби або іншому приватному виконавцю.

Позивач вказувала на те, що для здійснення процедури зміщення, по-перше, необхідний доступ до Системи, оскільки передача справ виконавчого провадження здійснюється через Систему; по-друге, повинні бути в наявності справи виконавчих проваджень (всі справи виконавчих проваджень позивача залишись в офісі приватного виконавця на тимчасово окупованій території); по-третє, процедура заміщення припиняється в день поновлення діяльності приватного виконавця і всі справи виконавчого провадження мають бути передані назад.

З цих підстав позивач доводила, що механізм зміни виконавчого округу у разі зупинення діяльності приватного виконавця і передачі справ іншому приватному виконавцю Законом № 1403 та Інструкцією № 512/5 не визначений, а доводи відповідача про існування законодавчого механізму, за допомогою якого приватний виконавець, чий офіс знаходиться на тимчасово окупованій території, може передати справи іншому приватному виконавцю і змінити виконавчий округ, ґрунтуються на хибному трактуванні положень законодавства.

Також позивач наголосила, що у разі існування відповідного механізму, не було б потреби у прийнятті проекту Закону № 8064, який врегульовує питання зміни виконавчого округу приватним виконавцем, чий офіс опинився на тимчасово окупованій території.

Однак впродовж року з дня блокування діяльності позивача Міністерство юстиції України не врегулювало зазначене питання своїм підзаконним нормативно-правовим актом, не розробило та не внесло до Верховної Ради України проект закону про внесення відповідних змін до законодавства, що є прямим обов`язком відповідача в силу положень ст. 17 Закону № 1403.

Позивачка вказувала на те, що всупереч приписам ст. 17 Закону № 1403 та Положенню про Міністерство юстиції України впродовж дванадцяти місяців з дати блокування її діяльності відповідач не прийняв жодного нормативного акта, не розробив жодного законопроекту, не вчинив жодних дій, направлених на скоріше врегулювання на законодавчому рівні питання відновлення доступу до Системи, змини виконавчого округу приватними виконавцями, чиї офіси опинились на тимчасово окупованій території.

Авторами проекту Закону № 8064 є саме приватні виконавці, в тому числі позивач, які через Асоціацію приватних виконавців України та народних депутатів України внесли зазначений проект Закону на розгляд Верховної Ради України, натомість відповідач подав свої зауваження до цього проекту Закону та робив все можливе, що б цей проект Закону не був прийнятий.

Твердження відповідача про те, що позивач не довела факт порушення її прав, позивач вважала таким, що не ґрунтується на нормах процесуального законодавства, оскільки в даному випадку обов`язок доведення правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень.

З приводу заперечень відповідача, які зводяться до неможливості суду втручатися в дискреційні повноваження органу виконавчої влади, позивач зауважила, що її вимога про зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити дії, направлені на законодавче врегулювання порядку відновлення доступу до Системи, порядку зміни виконавчого округу не містить конкретного переліку дій відповідача, які він мусить вчинити. Це може бути акт відповідача або законодавча ініціатива про внесення змін до законодавства тощо. Позивач не наводить конкретних норм, їх тексту, які повинен прийняти відповідач, не вказує конкретні дії, які він має вчинити, а лише просить вирішити проблему з використанням наданих відповідачу повноважень.

Відповідач надав заперечення, в яких наполягав на правомірності своїх дій під час розгляду заяв позивача про відновлення доступу до Системи з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Доводи позивача про відсутність можливості змінити виконавчий округ та передати виконавчі провадження через недосконалість законодавства відповідач вважав необґрунтованими і наводив аргументи, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивач надала додаткові пояснення, в яких відзначила, що прийняття Верховною Радою України проекту Закону № 8064 не звільняє Міністерство юстиції України від обов`язку нормативного врегулювання порушених нею питань, а тому не може бути підставою для відмови у задоволенні її позовних вимог.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

З 19 квітня 2013 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

ОСОБА_1 є приватним виконавцем, (посвідчення № 0525, видане Міністерством 01 липня 2020 року).

Як свідчить Інформаційна довідка від 23 лютого 2023 року № 0223, в Єдиному реєстрі приватних виконавців України міститься наступна інформація щодо позивача:

ПІБ приватного виконавця: ОСОБА_1 (дата внесення до реєстру: 04 вересня 2020 року);

стан: діє;

дата рішення кваліфікаційної комісії приватних виконавців або тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців про надання права на здійснення діяльності приватного виконавця: 25 червня 2020 року;

посвідчення приватного виконавця: № 0525 від 01 липня 2020 року;

виконавчий округ: Донецька область;

офіс приватного виконавця: 87545, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Перемоги, буд. 103, приміщення 101;

договір страхування цивільно-правової відповідальності: № ВПВ/110/20; дата початку дії 17 серпня 2020 року; дата закінчення дії 16 серпня 2021 року; приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рідна»; 110 000 000,00 грн; № ДВО28/012/2021-082-И; дата початку дії 01 серпня 2021 року; дата закінчення дії 31 липня 2022 року; товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування»; 5 000 000 000,00 грн; № ДВО012/2022-092/И; дата початку дії 01 серпня 2022 року; дата закінчення дії 30 вересня 2022 року; товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування»; 1 000 000 000,00 грн; № ДВО012/2022-092/И; дата початку дії 01 жовтня 2022 року; дата закінчення дії 30 листопада 2022 року; товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування»; 1 000 000 000,00 грн;

інформація про надання права на здійснення діяльності приватного виконавця: кваліфікаційна комісія приватних виконавців, протокол № 68 від 25 червня 2020 року.

Отже, з 2020 року ОСОБА_1 здійснювала діяльність як приватний виконавець виконавчого округу Донецької області, а її офіс був розташований в місті Маріуполь.

Внаслідок широкомасштабної військової агресії російської федерації Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (п. 3).

Воєнний стан в Україні триває.

Так, Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 2593/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 був затверджений Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Маріупольська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнний (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), з його первинної редакції та перебувала в цьому переліку в редакції станом на 23 листопада 2022 року.

В подальшому на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказом від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, затвердило Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі Перелік № 309).

Згідно з Переліком № 309 з 05 березня 2022 року вся територія Маріупольського району Донецької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Катастрофічні наслідки, до яких призвели дії російсько-терористичних військ в місті Маріуполь, є загальновідомими.

За цих обставин позивач була вимушена залишити місце свого постійного проживання та набула статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено відповідною довідкою від 22 липня 2022 року № 5105-.

Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_2 .

Відповідач Міністерство юстиції України (ідентифікаційний код 00015622) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство юстиції України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, […], організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі виконання рішень), […] (п. 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, (далі Положення № 228).

Відповідно до п. 2 Положення № 228 Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основні завдання Міністерства юстиції України визначені п. 3 Положення № 228, серед іншого, до них належить:

1) забезпечення формування та реалізація державної правової політики, […];

[…]

2-3) забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень;

2-4) забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством;

[…].

Згідно з п. 4 Положення № 228 Міністерство юстиції України відповідно до покладених на нього завдань:

1) розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів;

[…]

2) розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавства та подає їх в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України;

2-1) узагальнює практику застосування законодавства та надає методичні рекомендації з питань, що належать до його компетенції;

3) здійснює правову експертизу проектів законів, інших актів законодавства, які подаються на розгляд Кабінету Міністрів України, та проектів законів, які подаються на розгляд Верховної Ради України іншими суб`єктами права законодавчої ініціативи, нормативно-правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

4) готує зауваження і пропозиції до прийнятих Верховною Радою України законів, що надійшли на підпис Президентові України;

[…]

83-21) організовує, контролює та здійснює примусове виконання рішень у випадках, передбачених законом;

83-22) забезпечує доступ державних та приватних виконавців до баз даних і реєстрів, зокрема електронних, що містять інформацію про боржників, їх майно та кошти;

83-23) забезпечує функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження;

83-24) здійснює контроль за діяльністю державних виконавців;

83-25) здійснює відповідно до закону державне регулювання діяльності приватного виконавця;

[…]

83-27) надає державним та приватним виконавцям роз`яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень;

83-28) забезпечує контроль за роботою структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері примусового виконання рішень;

[…]

96) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до п. 9 Положення № 228 Міністерство юстиції України під час виконання покладених на нього завдань взаємодіє з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України та тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

Міністерство юстиції України у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням (абз. 1 п. 10 Положення № 228).

З 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 не має доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження (далі Система), не може провадити діяльність як приватний виконавець. При цьому позивач в своєму провадженні має незакінчені виконавчі провадження. Ці обставини визнаються сторонами.

Позивач вживає заходи, спрямовані на відновлення її діяльності як приватного виконавця, як в позасудовому, так і в судовому порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року у справі № 761/13310/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі ДП «НАІС»), третя особа Міністерство юстиції України, про зобов`язання відновити доступ до АСВП та стягнення збитків; (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 107648604).

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року у справі № 761/13310/22 залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 109855193) і набрало законної сили.

Під час розгляду справи № 761/13310/22 Шевченківський районний суд міста Києва встановив такі обставини, що знайшли відображення в мотивувальній частині рішення від 22 листопада 2022 року:

«[…]

ОСОБА_1 є приватним виконавцем та мала доступ до АСВП в період до 24.02.2022, відповідно до умов Договору про надання послуг приватним виконавцям.

Як убачається зі змісту листа відповідача від 21.06.2022 № 1740/13.1-16, 24.02.2022 позивачу було обмежено доступ до АСВП, з метою забезпечення цілісності інформації та недопущення несанкціонованого доступу до відомостей, що містяться в державних інформаційних ресурсах. У вказаному листі також зазначено, що відкритим листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, постанови КМУ від 12 березня 2022 року № 263, підприємствам та установам, зокрема, надано право зупиняти, обмежувати роботу інформаційних, інформаційно-комунікаційних та електронних комунікаційних систем, а також публічних електронних реєстрів. Надалі, питання доступу до АСВП у період воєнного стану врегульовано Наказом МЮ України від 04.04.2022 № 1310/5, відповідно до норм якого, приватним виконавцям доступ до АСВП відновлюється на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби МЮ України, яке готується на підставі письмового звернення приватного виконавця. Так, станом на 20.06.2022 року на адресу ДП «НАІС» не надходило повідомлень щодо необхідності відновлення ОСОБА_1 доступу до системи.

У листі від 27.06.2022 року № 50656/52409-33-22/20.5.1, Міністерство юстиції України на звернення ОСОБА_1 стосовно надання інформації про припинення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження зазначило, що механізм функціонування системи визначено Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом МЮ України від 05.08.2016 № 2432/5. Так, згідно пункту 2 розділу I Положення, ДП «Національні інформаційні системи», уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створенням та технологічного супроводження програмного забезпечення АСВП, збереження та захисту даних, що містяться в системі виконання інших функцій, передбачених Положенням. Відповідно до п.5 розділу I Положення, доступ до Системи реєстраторів та користувачів (крім сторін виконавчого провадження) здійснюється з використанням ідентифікаторів доступу, що надаються адміністратором Системи на підставі відповідних договорів, а також з використанням кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання, що є сумісними з програмним забезпеченням Системи. З огляду на дію в України, починаючи з 24.02.2022 року воєнного стану, ДП «НАІС» з метою забезпечення збереження та захисту даних, а також недопущення несанкціонованих дій з інформацією реєстрів, повідомило про призупинення роботи єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство Юстиції України.

[…]

Так, в матеріалах справи міститься Договір про надання послуг приватним виконавцям в редакції від 13.04.2021 року (далі Договір), відповідно до якого ДП «Національні інформаційні системи» зобов`язується надати користувачу послуги з користування Автоматизованою системою виконавчого провадження та іншими Єдиними Державними реєстрами, адміністратором яких є підприємство, а користувач зобов`язується здійснювати оплату таких послуг у розмірі та порядку, визначеному цим Договором.

Для забезпечення належного виконання Сторонами умов цього Договору підприємство зобов`язується здійснити організаційні заходи щодо надання Користувачу, за клопотанням Користувача (шляхом подання замовлення за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору) помічнику Користувача (далі - Помічник) та/або відповідальній особі Користувача (далі - Відповідальна особа) у передбачених законодавством випадках, логіну та паролю (далі ідентифікатори) доступу до Систем, право доступу до яких Користувача/Помічника/Відповідальної особи визначено законодавством.

Згідно п.2.3 Договору, підприємство має право у випадку підозри щодо вірусних атак з автоматизованого робочого місця Користувача/Помічника/Відповідальної особи, призупинити технічну можливість доступу для роботи з Системами до повного усунення загрози, про що негайно повідомляє Користувача/ Помічника/ Відповідальну особу, та після усунення такої загрози вживає всіх необхідних заходів щодо поновлення такої технічної можливості. Пунктом 2.3.7 Договору визначено, що зупинення/поновлення доступу Користувача/Помічника/Відповідальної особи до Систем здійснюється Підприємством на підставі інформації, отриманої від Структурного підрозділу про зупинення/ поновлення Користувачем діяльності приватного виконавця.

Згідно п. 7.9 Договору, відповідно до ст. 634 ЦК України, даний договір є договором приєднання та укладається шляхом приєднання Користувача до всіх його умов. У випадку незгоди зі змістом та формою Договору, чи окремих його положень, Користувач вправі відмовитися від його укладення. У випадку внесення змін до Договору, умови нової редакції Договору поширюються на відносини Сторін за цим Договором, які виникли з дати внесення змін до Договору.

Матеріали справи містять заяву позивача від 07.09.2020 про приєднання до умов вказаного Договору.

[…]

З огляду на запровадження в Україні воєнного стану, відповідачем 24.02.2022 було призупинено доступ усіх користувачів до Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, в тому числі, до: Автоматизованої системи виконавчого провадження. Про тимчасове призупинення роботи та доступу до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України (в тому числі і АСВП), відповідач 24.02.2022 публічно повідомив усіх користувачів у мережі інтернет на своїй вебсторінці.

Оскільки, станом на 24.02.2022 року законодавством не був передбачений порядок роботи Реєстрів, зокрема АСВП, підприємство тимчасово (до прийняття, відповідних нормативних актів) призупиняючи роботу Реєстрів та доступ до них усім користувачам, керувалося відповідними загальними принципами законодавства.

[…]».

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, Шевченківський районний суд міста Києва, серед іншого, виходив з такого:

«[…]

Суд враховує умови п. 2.3 Договору, згідно якого підприємство мало право призупиняти доступ відповідача до АСВП у разі виникнення підозри стосовно вірусних атак. Зокрема, чіткого переліку умов, на підставі яких тимчасово призупиняється доступ до АСВП внаслідок вірусних атак, вказаним договором не передбачено.

[…]

З огляду на викладені норми, суд погоджується з доводами представників третьої особи та відповідача, про те, що ДП «НАІС» є суб`єктом кібербезпеки України, а тому мало право здійснювати відповідні заходи запобігання використанню кіберпростору у воєнних цілях, терористичних та інших протиправних, злочинних цілях, а тому тимчасове припинення доступу до автоматизованої системи 24.02.2022 року було здійснено вимушено, з метою кіберзахисту та захисту інформації в мовах запровадження військового стану на території України.

04.04.2022 Міністерством юстиції України прийнято наказ № 1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 квітня 2022 р. за № 381/37717.

[…]

Отже, наведеними нормами визначений перелік заходів, які є передумовою для відновлення доступу приватних виконавців до АСВП на період дії в Україні воєнного стану.

Разом з тим, суд враховує посилання відповідача на те, що відповідного повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу відповідача не надходило, доказів протилежного матеріали справи не містять. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відновлення доступу до АВСП з дотриманням встановленого порядку та вимог законодавства.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відсутні будь-які підстави для задоволення позову, оскільки законодавством чітко регламентовано порядок відновлення доступу приватних виконавців до системи АСВП, який в даному випадку не дотримано позивачем.

[…]».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року в у справі № 200/3995/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо відмови у видаленні з Єдиного реєстру приватних виконавців України інформації про місце розташування офісу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є.: 87545, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, буд. 103, приміщення 101; зобов`язання Міністерства юстиції України видалити інформацію з Єдиного реєстру приватних виконавців України про місце розташування офісу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є.: 87545, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, 103, приміщення 101; визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо відмови у внесенні до Єдиного реєстру приватних виконавців України адреси фактичного місцезнаходження приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є.: АДРЕСА_3 ; зобов`язання Міністерства юстиції України внести до Єдиного реєстру приватних виконавців України адресу фактичного місцезнаходження приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є.: АДРЕСА_3 ; стягнення з Міністерства юстиції України на користь приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн.

Під час розгляду справи № 200/3995/22 Донецький окружний адміністративний суд встановив такі обставини, що знайшли відображення в мотивувальній частині рішення від 22 листопада 2022 року:

«[…]

Відповідно до Єдиного реєстру приватних виконавців України адреса офісу позивача: 87545, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Перемоги, 103, приміщення 101. Згідно з довідкою від 22.07.2022 № 5105-, позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактична адреса проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Позивачка направила відповідачу заяву про відновлення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження з метою завершення виконавчих проваджень у виконавчому окрузі Донецької області, а також про дозвіл змінити виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області.(копія заяви що міститься в матеріалах справи не містить номеру та дати)

10.05.2022 позивач направила відповідачу повідомлення про початок діяльності за новою адресою в м. Одеса.

Відповідач листом від 15.05.2022 № 36382/45211-33-22/20.5.1 відмовив позивачу, оскільки інформація про початок діяльності вже внесена до Єдиного реєстру приватних виконавців України, а зміна округу приватним виконавцем можлива за умови відсутності незакінчених виконавчих проваджень.

18.07.2022 позивачка направила відповідачу повідомлення про внесення змін до Єдиного реєстру приватних виконавців, в якому просила видалити з Єдиного реєстру приватних виконавців України інформацію про місце розташування офісу: АДРЕСА_4 та зазначити у згаданому реєстрі адресу фактичного місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

25.07.2022 позивачка направила відповідачу аналогічне за проханням повідомлення, в якому також зазначила, що адреса офісу в м. Маріуполі вводить в оману стягувачів, боржників та суд, створює небезпеку для життя цивільних осіб, які знаходяться в окупації та в даний час мешкають за адресою офісу.

Відповідач за результатами розгляду повідомлень позивачки від 18.07.2022 та 25.07.2022 листом №61265/77141-33-22/20.5.1 від 27.07.2022 відмовив у внесенні відомостей про адресу офісу приватного виконавця, оскільки його офіс повинен знаходитись в межах виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність. Згідно з відомостями Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчим округом позивачки є Донецька область.

[…]».

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі № 200/3995/22 залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2023 року і набрало законної сили.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, Донецький окружний адміністративний суд виходив з того, що у спірних правовідносинах Міністерство юстиції України діяло відповідно до вимог чинного законодавства та протиправної і дискримінаційної бездіяльності по відношенню до позивача не допускало.

У справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що, на переконання позивача, Міністерство юстиції України допускає протиправну і дискримінаційну бездіяльність, яка полягає у законодавчому неврегулюванні впродовж тривалого часу порядку відновлення доступу до Системи, порядку зміни виконавчого округу в період воєнного стану приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації.

Позивачка доводить, що з квітня 2022 року звертається до Міністерства юстиції України з цього питання, однак до теперішнього часу воно залишається невирішеним.

Суд встановив, що 04 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Міністерства юстиції України з заявою, в якій просила:

- надати їй доступ до Системи на відповідний перехідний період з метою завершення виконавчих проваджень у виконавчому окрузі Донецької області;

- дозволити їй змінити виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області без застосування положень ч. 4 ст. 25, ст. 26 Закону № 1403;

- до завершення воєнного стану в країні дозволити здійснювати діяльність приватного виконавця у виконавчому окрузі Одеської області без перевірки відповідності офісу вимогам, встановленим Положенням про офіс приватного виконавця.

Листом від 30 травня 2022 року № 40943/40788-33-22/20.5.1 Міністерство юстиції України повідомило позивачу про те, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану ДП «НАІС» як адміністратор Системи, уповноважений відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та технологічного супроводження програмного забезпечення системи та захисту даних, що містяться в системі, повідомило про призупинення роботи Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України. Порядок надання приватним виконавцям доступу до Системи у період дії воєнного стану врегульовано Наказом № 2068/5.

28 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою, в якій на підставі п. 2 Наказу № 1310/5 просила відновити їй доступ до Системи.

Листом від 09 серпня 2022 року № 66035/55346-33-22/20.5.1 Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби повідомило позивачу, що оскільки згідно з відомостями Єдиного реєстру приватних виконавців України її офіс знаходиться у місті Маріуполь Донецької області, яке є тимчасово окупованим внаслідок військової агресії російської федерації, підгодовувати повідомлення щодо відновлення їй доступу до Системи не вбачається можливим.

При цьому Міністерство юстиції України покликалося на Накази № 1310/5 і № 2068/5.

Додатково Міністерство юстиції України повідомило, що ним опрацьовується питання щодо законодавчого врегулювання порядку зміни виконавчого округу приватним виконавцям, які мають на виконанні виконавчі провадження, в період дії воєнного стану.

28 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до заступника Міністра юстиції України з питань виконавчої служби з заявою, в якій просила роз`яснити порядок зміни виконавчого округу, зважаючи на наявність у неї незакінчених виконавчих проваджень.

Міністерство юстиції України надало відповідь листом від 21 липня 2022 року № 59340/53542-33-22/20.5.1. За своїм змістом ця відповідь аналогічна тим, що Міністерство юстиції України надавало раніше.

02 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Міністерства юстиції України з пропозиціями про внесення змін до Наказу № 1310/5 з метою врегулювання питання відновлення доступу до Системи тим приватним виконавцям, офіси яких опинилися на окупованій території, і які перемістилися до інших областей та можуть здійснювати діяльність.

Листом від 05 серпня 2022 року № 65026/56060-33-22/20.5.1 Міністерство юстиції України повідомило, що порядок зміни приватним виконавцем виконавчого округу регламентує ст. 25 Закону № 1403; зміна приватним виконавцем виконавчого округу в період дії воєнного стану не є предметом регулювання Наказу № 1310/5 та потребує законодавчого врегулювання, на даний час це питання опрацьовується.

21 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Міністра юстиції України з заявою про відновлення її доступу до Системи та зміни виконавчого округу.

Міністерство юстиції України надало відповідь листом від 03 серпня 2022 року № 64110/66072-33-22/20.5.1, яким роз`яснило зміст Наказів № 1310/5 та № 2068/5 та повідомило, що на даний час питання щодо законодавчого врегулювання порядку зміни приватним виконавцем виконавчого округу в період дії воєнного стану перебуває на стадії опрацювання.

26 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Міністра юстиції України з пропозицією внести зміни до наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 2022 року № 2297/5 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України», яким внесено зміни до Інструкції № 512/5, поширивши дію відповідних норм не лише на органи державної виконавчої служби, а й на приватних виконавців.

Листом від 22 серпня 2022 року № 71169/70432-33-22/20.5.1 Міністерство юстиції України повідомило, що законодавець розмежовує поняття «місце виконання рішення» та «підвідомчість виконання рішення». Закон № 1404 не визначає правила підвідомчості виконання рішень органами державної виконавчої служби, у зв`язку з цим Міністерство юстиції України визначило таку підвідомчість в п. 4 розділу І Інструкції № 512/5.

Наказом № 2297/5 внесено зміни до п. 4 розділу І Інструкції № 512/5 з метою врегулювання питання виконання органами державної виконавчої служби рішень, місцем виконання яких є тимчасово окупована територія України або територія, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебуває в оточенні (блокуванні). Питання територіальних меж діяльності приватного виконавця не є предметом регулювання п. 4 розділу І Інструкції № 512/5.

Зміну приватним виконавцем виконавчого округу регламентує ст. 25 Закону № 1403; питання зміни приватним виконавцем виконавчого округу у період дії воєнного стану потребує законодавчого врегулювання і на даний час опрацьовується.

На час розгляду справи по суті питання зміни позивачем виконавчого округу та відновлення їй доступу до Системи залишається не вирішеним.

Позивач доводила, що протиправна бездіяльність Міністерства юстиції України завдала їй матеріальних збитків у вигляді витрат на сплату страхових платежів за договорами добровільного страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця та членського внеску Асоціації приватних виконавців України.

На підтвердження цих доводів позивач надала договори добровільного страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця:

від 26 липня 2021 року № ДВО 28/012/2021-082/И, укладений з товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування», згідно з яким страховий платіж на весь період страхування становить 12 000,00 грн; договір укладений на строк 1 рік з 01 серпня 2021 року до 31 липня 2022 року;

від 20 липня 2022 року № ДВО (ПВ) ДВО 012/2022-092/И, укладений з товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування», згідно з яким страховий платіж за весь період становить 2 000,00 грн; договір укладений на строк 2 місяці з 01 серпня 2022 року по 30 вересня 2022 року;

від 28 вересня 2022 року № ДВО (ПВ) ДВО 012/2022-092/И, укладений з товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування», згідно з яким страховий платіж за весь період страхування становить 2 000,00 грн; договір укладений на строк 2 місяці з 01 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року.

Також позивач надала:

платіжне доручення від 26 липня 2021 року № 1486 про сплату ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування» 12 000,00 грн з призначенням платежу «оплата згідно договору страхування ДВО 28/012/2021-082/1»;

дублікат квитанції від 22 липня 2022 року № 0.0..1 про сплату ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування» 2 000,00 грн з призначенням платежу «оплата страхового платежу згідно договору № ДВО012/2022-093/И від 20.07.2022, ОСОБА_1 , Без ПДВ, страхувальник ОСОБА_1 »;

дублікат квитанції від 28 вересня 2022 року № 9282-7431-1395-0018 про сплату ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування» 2 000,00 грн з призначенням планету «оплата страхового платежу згідно договору № ДВО012/2022-092/И від 28.09.2022, ОСОБА_1 , Без ПДВ, страхувальник ОСОБА_1 »;

платіжна інструкція від 31 грудня 2021 року № 3448 про сплату ОСОБА_1 на користь Асоціації приватних виконавців України 6 500,00 грн з призначенням платежу «сплата членського внеску АПВУ приватного виконавця Матвійчук Н.Є. за 1 півріччя 2022 року».

Інші, надані позивачем письмові докази, зокрема, посвідчення серії НОМЕР_3 , податкова декларація про майновий стан і доходи за 2022 рік та інші документи щодо майнового стану позивача, суд не бере до розгляду на підставі ч. 4 ст. 73 КАС як такі, що не стосуються предмета доказування.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади […], їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1403-VІІІ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон № 1403).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1403 примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1403 правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Суд звертає увагу на відмінності статусу та правового регулювання організації діяльності державних виконавців та приватних виконавців.

Так, правовий статус державних виконавців визначає розділ ІІ «Державна виконавча служба» Закону № 1403, а приватних виконавців розділ ІІІ «Приватні виконавці» Закону № 1403.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 1403 приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності (ч. 2 ст. 16 Закону № 1403).

Державне регулювання діяльності приватного виконавця регламентує ст. 17 Закону № 1704.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 1403 Міністерство юстиції України:

1) формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень;

2) забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, для чого визначає:

[…]

3) видає посвідчення приватного виконавця;

4) визначає вимоги до офіса приватного виконавця;

5) забезпечує діяльність Кваліфікаційної комісії приватних виконавців та Дисциплінарної комісії приватних виконавців;

6) формує Єдиний реєстр приватних виконавців України, визначає порядок його ведення;

7) встановлює форму та порядок подання приватними виконавцями інформації про здійснення ними діяльності;

8) здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця;

9) подає Кабінету Міністрів України пропозицію про встановлення розміру основної винагороди приватного виконавця;

10) вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення;

11) зупиняє та припиняє право на здійснення діяльності приватного виконавця;

12) здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

Початок здійснення діяльності приватного виконавця визначає ст. 22 Закону № 1403.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 1403 про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 1403 у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються:

1) виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність;

2) інформація про офіс приватного виконавця;

3) реквізити договору страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця, строк дії договору, інформація про страховика та страхову суму;

4) інформація про помічників приватного виконавця (у разі їх наявності).

Приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України, що визначено ч. 3 ст. 22 Закону № 1403.

Засади ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України визначає ст. 23 Закону № 1403.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону № 1403 у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про:

1) прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) приватного виконавця;

[…]

4) виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність;

5) офіс приватного виконавця;

6) реквізити договору страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця, строк дії договору, відомості про страховика та страхову суму;

[…].

Страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця регламентує ст. 24 Закону № 1403.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1403 приватний виконавець зобов`язаний до початку здійснення діяльності застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами.

Виконавчі округи і територіальні межі діяльності приватного виконавця визначені ст. 25 Закону № 1403.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 1403 виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 1403 приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 25 Закону № 1403 приватний виконавець, за умови відсутності незакінчених виконавчих проваджень, має право змінити виконавчий округ. Зміна виконавчого округу відбувається шляхом повідомлення Міністерства юстиції України про новий виконавчий округ та внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону № 1403, у разі зміни приватним виконавцем виконавчого округу в повідомленні про зміну виконавчого округу обов`язково зазначається інформація про офіс приватного виконавця у новому виконавчому окрузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1403 до початку здійснення діяльності приватний виконавець зобов`язаний організувати офіс у межах виконавчого округу.

Вимоги до офіса приватного виконавця визначені ч. 2 ст. 26 Закону № 1403, згідно з якою офіс приватного виконавця повинен забезпечувати належні умови для здійснення діяльності приватного виконавця, прийому відвідувачів, зберігання, у тому числі у сейфі, документів, печаток, штампів, товарно-матеріальних цінностей та архіву приватного виконавця, збереження професійної таємниці та бути захищеним від несанкціонованого проникнення.

Інформація про офіс приватного виконавця вноситься до Єдиного реєстру приватних виконавців України (ч. 3 ст. 26 Закону № 1403).

Особливості здійснення діяльності приватного виконавця визначені ст. 27 Закону № 1403.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1403 особа не має права здійснювати діяльність приватного виконавця після внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України запису про зупинення або припинення права на здійснення діяльності приватного виконавця.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону № 1403 забороняється здійснення діяльності приватного виконавця без чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 1403 контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Зупинення діяльності приватного виконавця регламентує ст. 42 Закону № 1403.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону № 1403 діяльність приватного виконавця зупиняється у таких випадках:

1) за власним бажанням на підставі заяви приватного виконавця про зупинення діяльності;

2) у разі тимчасової відсутності приватного виконавця, що триває понад 10 календарних днів, на строк такої тимчасової відсутності;

3) якщо приватний виконавець не уклав договору про страхування цивільно-правової відповідальності на належну страхову суму відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 24 цього Закону на строк до укладення такого договору, але не більш як на один місяць з дня встановлення цих обставин;

4) у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця на строк, визначений у рішенні Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення;

5) у разі застосування до приватного виконавця як підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальному провадженні запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово або у робочий час чи тримання під вартою на час дії запобіжного заходу, у разі застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом на час дії такого заходу;

6) у разі несплати приватним виконавцем членських внесків Асоціації приватних виконавців України до сплати таких внесків.

При цьому, згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 42 Закону № 1403 про зупинення діяльності з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, приватний виконавець зобов`язаний повідомити Міністерство юстиції України не пізніш як за три робочі дні. Не допускається зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пункту 1 частини першої цієї статті приватним виконавцем, який має на виконанні виконавчі провадження.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 42 Закону № 1403 зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пункту 2 частини першої цієї статті здійснюється Міністерством юстиції України за зверненням приватного виконавця, а якщо після спливу 10-денного строку тимчасової відсутності приватного виконавця до Міністерства юстиції України не надійшло відповідне звернення, Міністерство юстиції України пропонує раді приватних виконавців регіону внести відповідне подання.

Згідно з ч. 3 ст. 42 Закону № 1403 зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України.

З дня внесення інформації про зупинення діяльності приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України приватному виконавцю забороняється здійснювати діяльність приватного виконавця, крім дій, пов`язаних із передаванням виконавчих документів іншому приватному виконавцю або відповідному органу державної виконавчої служби, що передбачено ч. 4 ст. 42 Закону № 1403.

Ч. 5 ст. 42 Закону № 1403 передбачено, що у разі зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пунктів 1-4, 6 частини першої цієї статті приватний виконавець зобов`язаний вирішити питання про його заміщення іншим приватним виконавцем.

У зазначених у цій частині випадках заміщення приватного виконавця здійснюється за погодженням із стягувачем на підставі договору, укладеного з іншим приватним виконавцем. У разі відсутності згоди стягувача приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу або відповідно до рішення стягувача передає його відповідному органу державної виконавчої служби або іншому приватному виконавцю.

Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону № 1403 у разі зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пункту 5 частини першої цієї статті, а також за поданням ради приватних виконавців регіону на підставі пункту 2 частини першої цієї статті Міністерство юстиції України у визначеному ним порядку вирішує питання про заміщення такого приватного виконавця іншим приватним виконавцем.

Згідно з ч. 7 ст. 42 Закону № 1403 приватний виконавець, який заміщує приватного виконавця, вчиняє виконавчі дії від свого імені та прикладає особисту печатку.

Такий приватний виконавець зобов`язаний окремо вести діловодство за приватного виконавця, якого він заміщує.

Відповідно до ч. 8 ст. 42 Закону № 1403 заміщення приватного виконавця припиняється в день поновлення приватним виконавцем діяльності.

Суд зауважує, що на час введення в Україні воєнного стану Закон № 1403 не містив правових норм, які б регламентували діяльність приватних виконавців в умовах цього правового режиму.

Зокрема, ні Закон № 1403, ні інші закони не визначали порядок зміни виконавчого органу приватним виконавцем, офіс якого знаходиться в адміністративно-територіальній одинці, яка є тимчасово окупованою, в тому числі в тих випадках коли у такого приватного виконавця перебувають незавершені виконавчі провадження.

27 липня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2455-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових) осіб у період дії воєнного стану» (далі Закон № 2455), який набрав чинності 25 серпня 2022 року.

На підставі п. 1 розділу І Закону № 2455 внесені зміни до розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403 шляхом його доповнення пунктами 6-1 і 6-2 такого змісту:

«6-1. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану»:

1) зупиняються до припинення або скасування воєнного стану в Україні встановлені частиною першою статті 40 цього Закону строки розгляду Дисциплінарною комісією подань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення;

2) відомості, які згідно з цим Законом підлягають внесенню до Єдиного реєстру приватних виконавців України, у разі відсутності технічної можливості для їх внесення вносяться Міністерством юстиції України після настання такої можливості;

3) планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться. У разі якщо на день введення воєнного стану позапланова перевірка діяльності приватного виконавця не була проведена, така перевірка проводиться в порядку, встановленому Міністерством юстиції України, після припинення або скасування воєнного стану за письмовим зверненням учасника виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця;

4) діяльність приватного виконавця може бути зупинена строком на один місяць на підставі наказу Міністерства юстиції України за поданням керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, погодженим не менше ніж п`ятьма членами Дисциплінарної комісії, у разі виявлення ознак грубого порушення (мотивоване обґрунтування грубості порушення визначається у тексті наказу) приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків. Протягом п`яти робочих днів з дня закінчення зазначеного строку чи дня припинення або скасування воєнного стану Міністерство юстиції України видає наказ про поновлення діяльності приватного виконавця.

Наказ Міністерства юстиції України про зупинення діяльності приватного виконавця може бути оскаржено до суду.

6-2. У разі якщо передбачений частиною першою статті 33 цього Закону строк складення приватним виконавцем іспиту шляхом автоматизованого анонімного тестування настав у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану", такий строк продовжується за письмовою заявою особи, яка повинна була складати кваліфікаційний іспит, а сам іспит складається в порядку, встановленому Міністерством юстиції України».

Суд зауважує, що зміни, внесені Законом № 2455 до Закону № 1403, не вирішували питання діяльності приватних виконавців, офіси яких знаходяться в адміністративно-територіальних одиницях, які є тимчасово окупованою територією України.

21 вересня 2022 року у Верховній Раді України був зареєстрований проект Закону про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану, ініційований групою народних депутатів України (реєстраційний номер 8064).

Як свідчить зміст Пояснювальної записки до проекту Закону № 8064 цей проект Закону розроблений для врегулювання деяких особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану.

Потреба прийняття Проекту Закону № 8064 обґрунтована таким.

З дня введення воєнного стану діяльність приватних виконавців, офіс яких розташований на тимчасово окупованих територіях і територіях, де проводяться активні воєнні (бойові) дії, залишається неврегульованою.

Передбачений чинним законодавством порядок зупинення діяльності приватного виконавця, вирішення питання про його заміщення та зміни виконавчого округу виявився непристосованим до умов воєнного стану.

По-перше, приватний виконавець не може зупинити свою діяльність за власним бажанням, якщо на його виконанні перебувають незавершені 2 провадження. Законом встановлюється вимога, що такий виконавець має обов`язково вирішити своє питання про заміщення.

Водночас, за законом заміщення приватного виконавця обмежено тим же самим виконавчим округом, у якому такий виконавець здійснює свою діяльність. Отже, виконавчі провадження не можуть бути передані для заміщення приватному виконавцю з іншого виконавчого округу, навіть за умови, що вони передаються з території, яка є окупована та на якій проводяться активні воєнні (бойові) дії.

Це спричинює ситуацію, коли приватні виконавці, що перебувають та вели діяльність на територіях, які зараз є окупованими або на яких проводяться активні воєнні (бойові) дії, не можуть добровільно зупинити свою діяльність, а виконавчі провадження фактично залишаються заблокованими.

Слід зазначити, що із цього приводу Міністерством юстиції України було прийнято Наказ № 3563/5 від 24 серпня 2022 року, яким доповнено Інструкцію з організації примусового виконання рішень пунктом, який фактично дозволяє в період дії воєнного стану приватному виконавцю, який здійснюватиме заміщення приватного виконавця, приймати виконавчі провадження з інших виконавчих округів.

Водночас, зазначені норми входять в пряму суперечність із частиною другою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а отже, зазначене питання потребує додаткового законодавчого врегулювання.

По-друге, сам інститут заміщення приватного виконавця в разі зупинення його діяльності є недосконалим. Відсутня типова форма такого договору. Відсутнє законодавче регулювання розподілу стягнутої винагороди між приватними виконавцями.

Крім того, в умовах воєнного стану оперативне вирішення питання про заміщення ускладнено також потребою погоджувати таке заміщення з кожним зі стягувачів у виконавчих провадження, що перебувають на виконанні у приватного виконавця.

По-третє, чинне законодавство прямо забороняє зміну виконавчого округу приватним виконавцем у разі наявності в нього незавершених виконавчих проваджень. У зв`язку із цим приватні виконавці, що перебувають та вели діяльність на територіях, які зараз є окупованими або на яких проводяться активні воєнні (бойові) дії, не можуть змінити виконавчий округ.

Зазначене спричинює блокування доступу сторін виконавчого провадження до виконання рішення. Для боржників унеможливлюється закінчення виконавчого провадження та скасування вжитих заходів примусового виконання рішень (зняття арештів, скасування заборон та обтяжень) у разі виконання зобов`язань за рішенням або у зв`язку з іншими законними підставами для цього. Для кредиторів унеможливлюється отримання повного або часткового виконання рішення.

Згідно з відомостями, наданими Асоціацією приватних виконавців України, у регіонах, які тимчасово окуповані або у яких проводяться активні воєнні (бойові) дії Харківській, Донецькій, Луганській, Запорізькій, Херсонській, Миколаївській областях, на виконанні у приватних виконавців станом на 01 січня 2022 року в середньому перебуває понад 100 тис. виконавчих проваджень.

Проектом Закону № 8064 запропоновано передбачити під час дії воєнного стану в Україні:

1) можливість передачі виконавчих проваджень приватного виконавця, який зупиняє діяльність, приватному виконавцю, який здійснює заміщення, до іншого виконавчого округу;

2) спрощений порядок зупинення діяльності приватного виконавця за його заявою (на підставі пункту 2 частини першої статті 42 Закону) за наявності в нього на виконанні незавершених виконавчих проваджень, за умови попереднього вирішення питання про заміщення;

3) дієвий механізм зупинення діяльності приватного виконавця, який тимчасово відсутній більше 10 днів (на підставі пункту 2 частини першої 4 статті 42 Закону), і вирішення питання про його заміщення, за пропозицією Міністерства юстиції України або ініціативою Ради приватних виконавців України;

4) тимчасове скасування погодження заміщення приватного виконавця зі стягувачем. Водночас, стягувач зберігає право на вільний вибір приватного виконавця або органу державної виконавчої служби;

5) механізм контролю за тимчасовою відсутністю приватних виконавців з боку Міністерства юстиції України та Ради приватних виконавців України;

6) спрощений порядок зміни приватним виконавцем виконавчого округу, територія якого тимчасово окупована або на якій проводяться активні воєнні (бойові) дії.

11 квітня 2023 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» (№ 3048-ІХ).

На підставі п. 1 розділу І Закону № 3048 внесені зміни до Закону № 1403, а саме:

У пункті 6-1 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1403:

1) перше речення підпункту 3 викладено в такій редакції:

«3) планові та позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться, крім передбачених підпунктом 9 цього пункту перевірок приватних виконавців, стосовно яких є сумніви щодо факту здійснення ними своєї діяльності в офісі приватного виконавця»;

2) доповнено підпунктами 511 такого змісту:

«5) приватний виконавець, який зупиняє свою діяльність, може заміщуватися приватним виконавцем, який здійснює свою діяльність в іншому виконавчому окрузі, крім випадків, коли офіс приватного виконавця, який здійснюватиме заміщення, розташований у територіальній громаді, що належить до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України;

6) приватний виконавець, який має на виконанні виконавчі провадження, може зупинити свою діяльність на підставі пункту 1 чи 2 частини першої статті 42 цього Закону, за умови вирішення питання про своє 2 заміщення іншим приватним виконавцем. У такому разі укладення договору про заміщення приватного виконавця іншим приватним виконавцем здійснюється без погодження із стягувачем. Такий приватний виконавець зобов`язаний повідомити Міністерство юстиції України про намір зупинити свою діяльність з підстави, передбаченої пунктом 1 чи 2 частини першої статті 42 цього Закону, не пізніш як за один робочий день та у той самий строк надати Міністерству юстиції України засвідчену належним чином копію договору про його заміщення іншим приватним виконавцем. Після прийняття Міністерством юстиції України відповідного наказу про зупинення діяльності приватного виконавця відомості про приватного виконавця, який здійснює заміщення, включаються до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження, а також до Єдиного реєстру приватних виконавців України. До зазначених відомостей забезпечується вільний та безоплатний доступ відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження". Приватний виконавець, який здійснює заміщення, у разі отримання заяви стягувача повертає виконавчий документ стягувачу або відповідно до рішення стягувача передає його до відповідного органу державної виконавчої служби або іншому приватному виконавцю не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідної письмової заяви;

7) договір про заміщення приватного виконавця може передбачати розподіл стягнутої основної винагороди між приватними виконавцями;

8) якщо після спливу 10-денного строку тимчасової відсутності приватного виконавця до Міністерства юстиції України не надійшло звернення приватного виконавця про зупинення діяльності на підставі пункту 2 частини першої статті 42 цього Закону, Рада приватних виконавців України за пропозицією Міністерства юстиції України або за власною ініціативою вносить відповідне подання. У поданні Ради приватних виконавців України зазначається приватний виконавець, який здійснюватиме заміщення. Якщо Радою приватних виконавців України протягом 10 робочих днів з дня отримання пропозиції Міністерства юстиції України не внесено відповідне подання, питання про зупинення діяльності приватного виконавця та його заміщення вирішується Міністерством юстиції України самостійно;

9) з метою належного контролю за тимчасовою відсутністю приватних виконавців, стосовно яких є сумніви щодо факту здійснення ними своєї діяльності в офісі приватного виконавця, Міністерство юстиції України на підставі письмового звернення сторони виконавчого провадження може провести відповідну перевірку приватного виконавця. Така перевірка здійснюється за місцезнаходженням офісу приватного виконавця, відомості про який внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, а її 3 предметом є підтвердження факту здійснення приватним виконавцем своєї діяльності в офісі приватного виконавця. Про дату і час проведення перевірки приватний виконавець повідомляється завчасно, але не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня її проведення, шляхом направлення повідомлення на адресу його електронної пошти, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а також додатково засобами телефонного зв`язку. У разі підтвердження за результатами перевірки факту відсутності приватного виконавця за місцезнаходженням його офісу такий приватний виконавець вважається тимчасово відсутнім. До такого приватного виконавця застосовуються положення щодо зупинення його діяльності, встановлені підпунктом 8 цього пункту. До тимчасової відсутності приватного виконавця також належить час його перебування поза межами території України та час проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Особливості проведення перевірки приватних виконавців, стосовно яких є сумніви щодо факту здійснення ними своєї діяльності в офісі приватного виконавця, можуть встановлюватися Міністерством юстиції України;

10) у разі зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пунктів 3, 4, 6 частини першої статті 42 цього Закону приватний виконавець протягом 10 робочих днів з дня отримання наказу Міністерства юстиції України про зупинення його діяльності зобов`язаний вирішити питання про своє заміщення іншим приватним виконавцем та у той самий строк надати Міністерству юстиції України засвідчену належним чином копію договору про його заміщення іншим приватним виконавцем. Якщо протягом зазначеного строку приватним виконавцем не вирішено питання про заміщення та не надано відповідну копію договору, приватний виконавець, який здійснюватиме його заміщення, визначається Міністерством юстиції України на підставі пропозиції Ради приватних виконавців України. Якщо Радою приватних виконавців України протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту Міністерства юстиції України не надано відповідну пропозицію, приватний виконавець, який здійснюватиме заміщення, визначається Міністерством юстиції України самостійно;

11) приватний виконавець, який має на виконанні незакінчені виконавчі провадження, може змінити виконавчий округ у разі, якщо його офіс розташований у територіальній громаді, що належить до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово 4 окупованої Російською Федерацією території України. Такий приватний виконавець продовжує примусове виконання виконавчих документів, що перебували у нього на виконанні у виконавчому окрузі, який він змінив, з урахуванням обмежень, встановлених законодавством про виконавче провадження. Для зміни виконавчого округу приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України про свій новий виконавчий округ, а також надає інформацію про офіс приватного виконавця у новому виконавчому окрузі не пізніше наступного робочого дня з дня зміни виконавчого округу. Відповідність офісу визначеним вимогам перевіряється у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про зміну виконавчого округу вноситься до Єдиного реєстру приватних виконавців України. Під час зміни виконавчого округу не допускається розміщення офісу приватного виконавця в територіальній громаді, що належить до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України. У новому виконавчому окрузі не допускається відкриття виконавчих проваджень, місцем виконання яких є територія попереднього виконавчого округу. Приватний виконавець має право повторно змінити свій виконавчий округ на попередній виконавчий округ, у якому він здійснював діяльність, за умови передачі виконавчих проваджень, відкритих у виконавчому окрузі, у якому він наразі здійснює діяльність, до органу державної виконавчої служби або іншого приватного виконавця в порядку, встановленому Міністерством юстиції України».

П. 2 розділу ІІ Закону № 3048 Кабінету Міністрів України доручено протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

На час розгляду справи по суті Закон № 3048 не набрав чинності.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що з огляду на наявність незакінчених виконавчих проваджень вона не могла змінити виконавчий округ за процедурою, яка була визначена Законом № 1403 в редакції, чинній на час введення в Україні воєнного стану. Існуючий порядок зупинення діяльності приватного виконавця, вирішення питання про його заміщення та зміни виконавчого округу виявився непристосованим до умов воєнного стану, що, зокрема, констатовано в пояснювальній записці до проекту Закону № 8064.

З огляду на це суд відхиляє аргументи відповідача про те, що позивач мала можливість змінити виконавчий округ, використавши механізм зупинення діяльності приватного виконавця.

Водночас необхідно відзначити, що за наявності правової норми, закріпленої у ч. 4 ст. 25 Закону № 1403, ні позивач, ні будь-який інший приватний виконавець, офіс якого знаходиться в населеному пункті, на території якого ведуться бойові (воєнні) дії, або який перебуває в оточенні (блокуванні), або є тимчасово окупованим, за наявності у нього незакінчених виконавчих проваджень, за чинного на час введення воєнного стану правого регулювання фактично не міг змінити виконавчий округ.

Оскільки відповідна норма (ч. 4 ст. 25 Закону № 1403 умова відсутності незакінчених виконавчих проваджень) мітиться в законі, порушене позивачем питання могло бути вирішено за умови внесення змін (доповнень) до закону, а не шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. До того ж народні депутати України, ініціюючи внесення змін до Закону № 1403, серед іншого, вказували на те, що зміни, запровадженні Міністерством юстиції на рівні підзаконних актів, входили в пряму суперечність з ч. 2 ст. 25 Закону № 1403.

Згідно з пп. пп. 1, 2 п. 4 Положення № 228 Міністерство юстиції відповідно до покладених на нього завдань розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів; розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавства та подає їх в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України.

Разом з цим Міністерство юстиції не є суб`єктом права законодавчої ініціативи, про що свідчить ч. 1 ст. 93 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово визначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Такі висновки, крім іншого, наведені Великою Платою Верховного Суду в постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 9901/191/19.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, яка полягає у законодавчому неврегулюванні протягом тривалого часу порядку зміни виконавчого округу у період воєнного стану приватними виконавцями, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації, не підлягають задоволенню.

Відмовляючи в цій частині позовних вимог, суд виходить з того, що:

- питання зміни виконавчого округу приватного виконавця потребувало врегулювання на рівні закону, а не підзаконного акту;

- Міністерство юстиції України не має права законодавчої ініціативи, тобто не могло самостійно внести на розгляд Верховної Ради України відповідний проект закону;

- на час звернення позивача до суду з цим позовом відповідний проект закону вже був зареєстрований у Верховній Раді України.

За цих обставин той факт, що Міністерство юстиції України не реалізувало свої повноваження, визначені пп. пп. 1, 2 п. 4 Положення № 228, зокрема, в частині розробки власного (альтернативного) проекту закону або пропозицій щодо вдосконалення законодавства та подання їх в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України тощо, не може вважатися протиправною бездіяльністю відповідача.

Зважаючи на положення Закону № 1403, вирішити питання правового регулювання зміни виконавчого органу приватним виконавцям, офіси яких знаходиться в адміністративно-територіальних одиницях, які є тимчасово окупованою територією України, за наявності у таких виконавців незакінчених виконавчих проваджень, шляхом прийняття Міністерством юстиції України нових або внесення змін до чинних підзаконних нормативно-правових актів було неможливо.

З приводу посилання позивача на норми ст. ст. 1, 2, 3, 17 Закону 1403, ст. 8 Закону № 1404 суд зауважує, що, безумовно, Міністерство юстиції України здійснює державне регулювання діяльності приватного виконавця, однак таке регулювання має здійснюватися в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством, тобто відповідач не міг видавати власні підзаконні нормативно-правові акти, які б суперечили нормам законів.

З приводу рішень (дій/бездіяльності) Міністерства юстиції України, спрямованих на відновлення доступу приватних виконавців до Системи у період дії воєнного стану слід зазначити таке.

Загальні питання функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначає ст. 8 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 1404 реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону № 1404 автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується:

1) об`єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями;

2) надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження;

3) виготовлення документів виконавчого провадження;

4) централізоване зберігання документів виконавчого провадження;

5) централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження;

6) підготовка статистичних даних;

7) реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження;

8) передача документів виконавчого провадження до електронного архіву;

9) формування Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 1404 несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи виконавчого провадження тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону № 1404 рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 1404 автоматизована система виконавчого провадження забезпечує автоматизований арешт коштів боржника за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України за погодженням з Національним банком України.

Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження затверджено наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за № 1126/29256, (далі Положення № 2432/5).

Положення № 2432/5 визначає механізм функціонування Системи.

Станом на 24 лютого 2022 року Положення № 2432/5 діяло в редакції від 04 січня 2022 року.

За визначенням, наведеним в п. 2 розділу І Положення № 2432/5:

автоматизована система виконавчого провадження (далі Система) комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу;

адміністратор Системи державне підприємство «Національні інформаційні системи», уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та технологічного супроводження програмного забезпечення Системи, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, виконання інших функцій, передбачених цим Положенням;

держатель Системи Міністерство юстиції України, що розробляє організаційні, методологічні принципи ведення Системи та забезпечує її функціонування.

Відповідно до п. 3 розділу І Положення № 2432/5 реєстраторами Системи, крім іншого, є приватні виконавці.

Згідно з абз. 1 п. 5 розділу І Положення № 2432/5 доступ до Системи реєстраторів та користувачів (крім сторін виконавчого провадження) здійснюється з використанням ідентифікаторів доступу, що надаються адміністратором Системи на підставі відповідних договорів, а також з використанням кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання, що є сумісними з програмним забезпеченням Системи. Отримання кваліфікованого електронного підпису у кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг здійснюється самостійно.

Захист відомостей, що містяться в Системі, регламентує розділ ХІV Положення № 2432/5.

Так, відповідно до п. 1 розділу ХІV Положення № 2432/5 адміністратор Системи здійснює комплекс програмних, технологічних та організаційних заходів щодо захисту відомостей, що містяться у Системі, від несанкціонованого доступу.

Згідно з п. 2 розділу ХІV Положення № 2432/5 адміністратор Системи відповідає за збереження інформації, що міститься в Системі.

04 квітня 2022 року, діючи відповідно до п. п. 3, 10 Положення № 228, з метою збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження, Єдиному реєстрі приватних виконавців України та недопущення несанкціонованих дій у них під час воєнного стану на території України, Міністерство юстиції України видало наказ № 1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04 квітня 2022 року за № 381/37717, (далі Наказ № 1310/5).

Наказ № 1310/5 набрав чинності 05 квітня 2022 року.

П. 1 Наказу № 1310/5 передбачав, тимчасове, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припинення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, наданого реєстраторам автоматизованої системи виконавчого провадження, визначеним п. 3 розділу І Положення № 2432/5.

П. 2 Наказу № 1310/5 було установлено, що у період дії воєнного стану на території України:

працівникам органів державної виконавчої служби, які є реєстраторами автоматизованої системи виконавчого провадження, доступ до цієї системи припиняється та відновлюється адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке готується у тому числі на підставі пропозицій начальників управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України. Таке повідомлення повинно містити регіон або перелік працівників органів державної виконавчої служби відповідного регіону, у якому працівникам органів державної виконавчої служби припиняється або відновлюється доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження;

приватним виконавцям та помічникам приватних виконавців доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження припиняється та відновлюється адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке готується на підставі письмового звернення приватного виконавця;

[…].

24 травня 2022 року, діючи відповідно до п. п. 3, 10 Положення № 228, з метою збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження, недопущення несанкціонованих дій у цій системі під час військової агресії російської федерації, Міністерство юстиції України видало наказ № 2068/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 04 квітня 2022 року № 1310/5», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 травня 2022 року за № 560/37896, (далі Наказ № 2068/5).

Наказ № 2068/5 набрав чинності 27 травня 2022 року.

П. 1 Наказу № 2068/5 до Наказу № 1310/5 внесені такі зміни:

у пункті 2:

в абзаці третьому слова «на підставі письмового звернення приватного виконавця» замінено словами «в порядку, встановленому абзацами шостим, тринадцятим, чотирнадцятим, двадцять першим та двадцять другим цього пункту»;

доповнено пункт новими абзацами такого змісту:

«Повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо:

приватним виконавцем укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, строк дії якого не закінчився, мінімальний розмір страхової суми за яким перевищує суму стягнення за виконавчими документами, що перебувають у нього на виконанні;

приватний виконавець не має заборгованості з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

адміністративно-територіальна одиниця, на території якої розташований офіс приватного виконавця, не окупована внаслідок військової агресії Російської Федерації та на цій території не проводяться воєнні (бойові) дії;

приватний виконавець здійснює діяльність в офісі, відомості про який внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України, та цей офіс відповідає вимогам, встановленим розділом ІІ Положення про офіс приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2016 року за № 1487/29617.

За наявності умов, визначених абзацами сьомим дев`ятим цього пункту, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України доручає управлінню забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що перебуває в межах виконавчого округу приватного виконавця, провести перевірку щодо здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі та відповідності офісу приватного виконавця встановленим вимогам.

Перевірка проводиться працівниками управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, які визначаються керівником цього управління. За результатами перевірки складається акт, в якому зазначаються відомості, визначені пунктом 4 розділу III Положення про офіс приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2016 року за № 1487/29617, та відомості щодо здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі. Здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі має бути підтверджено наявністю в офісі матеріалів виконавчих проваджень, які перебувають та перебували на виконанні у приватного виконавця. Акт складається у трьох примірниках та підписується особами, які проводили перевірку, та приватним виконавцем (за його наявності). Один примірник акта надсилається до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Повідомлення про відновлення (надання) помічнику приватного виконавця доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження має приватний виконавець та відомості про помічника приватного виконавця внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Повідомлення про припинення доступу приватного виконавця до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у разі:

надходження від приватного виконавця звернення про припинення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження;

проведення на території адміністративно-територіальної одиниці, у якій розташований офіс приватного виконавця, воєнних (бойових) дій або тимчасової окупації державою-агресором відповідної адміністративно-територіальної одиниці;

надходження інформації про перебування приватного виконавця за межами України під час його тимчасової відсутності, що триває понад 10 календарних днів;

якщо строк дії договору цивільно-правової відповідальності приватного виконавця закінчився, а інформація про укладення приватним виконавцем нового договору страхування до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надходила;

отримання інформації про використання ідентифікаторів доступу та особистого ключа приватного виконавця сторонніми особами.

У разі припинення доступу приватного виконавця до автоматизованої системи виконавчого провадження одночасно припиняється доступ помічнику приватного виконавця до автоматизованої системи виконавчого провадження, який працює у такого приватного виконавця.

У разі припинення доступу приватного виконавця до автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі абзацу сімнадцятого цього пункту Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України готує повідомлення про відновлення доступу приватного виконавця до автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі відповідної заяви після повернення приватного виконавця в Україну.

Повідомлення про припинення доступу помічника приватного виконавця до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у разі надходження звернення цього помічника або приватного виконавця, у якого він працює, про припинення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

Адміністратор автоматизованої системи виконавчого провадження припиняє доступ приватного виконавця або його помічника до автоматизованої системи виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження відповідного повідомлення.».

15 червня 2022 року Міністерство юстиції України видало наказ № 2422/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 04 квітня 2022 року № 1310/5», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 червня 2022 року за № 660/37996, (далі Наказ № 2422).

Наказ № 2422 набрав чинності 17 червня 2022 року.

На підставі п. 1 Наказу № 2422 абз. 7 п. 2 Наказу № 1310/5 викладений в такій редакції:

«приватним виконавцем укладено договір (договори) страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», строк дії якого (яких) не закінчився;».

23 серпня 2022 року Міністерство юстиції України видало наказ № 3563/5 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 серпня 2022 року за № 962/38293, (далі Наказ № 3563/5).

Наказ № 3563/5 набрав чинності 26 серпня 2022 року.

На підставі п. 3 Наказу № 3563/5 до Наказу № 1310/5 внесені такі зміни:

1) у пункті 2:

в абзаці третьому слова «та помічникам приватних» виключені, слова «тринадцятим, чотирнадцятим, двадцять першим та двадцять другим» замінені словами «чотирнадцятим, шістнадцятим та двадцять третім»;

в абзаці п`ятому слова «та помічникам приватних виконавців» виключені;

в абзаці шостому слова «(надання)» виключені;

абзац дев`ятий викладений в такій редакції:

«територіальна громада, в якій розташований офіс приватного виконавця, не перебуває в тимчасовій окупації внаслідок військової агресії Російської Федерації, та наявна можливість провести перевірку офісу приватного виконавця;»;

після абзацу дванадцятого доповнено абзацами тринадцятим, чотирнадцятим такого змісту:

«Положення абзацу дванадцятого цього пункту щодо наявності в офісі матеріалів виконавчих проваджень не застосовуються у разі, якщо приватним виконавцем надане підтвердження їх знищення або втрати у зв`язку із руйнуванням офісу приватного виконавця внаслідок військової агресії Російської Федерації. У такому випадку приватний виконавець зобов`язаний протягом трьох місяців з дня відновлення йому доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження вжити заходів щодо відновлення матеріалів виконавчих проваджень, які перебувають та перебували у нього на виконанні, у порядку, визначеному розділом ХV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, про що повідомити Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Повідомлення про надання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження приватному виконавцю, який раніше не мав доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо територіальна громада, в якій розташований офіс приватного виконавця, не перебуває в тимчасовій окупації внаслідок військової агресії Російської Федерації.».

У зв`язку цим абзаци тринадцятий двадцять третій вважати відповідно абзацами п`ятнадцятим - двадцять п`ятим;

абзац п`ятнадцятий викладений в такій редакції:

«Доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження помічникам приватного виконавця та особам, які працюють на умовах цивільно-правового чи трудового договору з приватним виконавцем та виконують обов`язки з реєстрації вхідної та (або) вихідної кореспонденції або веденні книг обліку за рахунками приватного виконавця (далі - відповідальні особи приватного виконавця) відновлюється (надається) на підставі письмового звернення приватного виконавця до адміністратора автоматизованої системи виконавчого провадження у разі, якщо йому надано доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження та відомості про його помічника внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України.»;

абзац вісімнадцятий викладений в такій редакції:

«перебування в тимчасовій окупації внаслідок військової агресії Російської Федерації територіальної громади, в якій розташований офіс приватного виконавця;»;

в абзаці двадцять другому слова «до автоматизованої системи виконавчого провадження, який працює» замінені словами «та відповідальній особі приватного виконавця, які працюють»;

в абзаці двадцять третьому слово «сімнадцятого» замінено словом «дев`ятнадцятого»;

абзац двадцять четвертий викладений в такій редакції:

«Доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження помічнику приватного виконавця та відповідальній особі приватного виконавця припиняється на підставі відповідного звернення таких осіб або приватного виконавця, у якого він (вона) працює.»;

в абзаці двадцять п`ятому слова «або його помічника» замінено словами «, помічника приватного виконавця або відповідальної особи приватного виконавця»;

2) після пункту 2 доповнено пунктом 3 такого змісту:

«3. Доступ державним та приватним виконавцям до інших Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України (далі - Реєстри), які відповідно до законодавства використовуються ними для виконання повноважень з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), відновлюється (надається) або припиняється адміністратором Реєстрів за умови відновлення (надання) або припинення таким виконавцям доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження відповідно до цього наказу та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану».

У зв`язку з цим пункти 3-7 вирішено вважати відповідно пунктами 4-8».

09 лютого 2023 року Міністерство юстиції України видало наказ № 541/5 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09 лютого 2023 року за № 261/39317, (далі Наказ № 541/5).

Наказ № 541/5 набрав чинності 24 лютого 2023 року.

На підставі п. 3 Наказу № 541/5 до п. 2 Наказу № 1310/5 були внесені такі зміни:

в абзаці третьому слово «виконавців» виключено, слова «шостим, чотирнадцятим, шістнадцятим та двадцять третім» замінено словами «сьомим, п`ятнадцятим, сімнадцятим та двадцять четвертим»;

в абзаці п`ятому слово та цифри «за № 1568/28013.» замінені словом та цифрами «за № 1568/ 28013;»;

після абзацу п`ятого доповнено абзацом шостим такого змісту:

«працівникам органів державної виконавчої служби, приватним виконавцям, користувачам, визначеним пунктом 4 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за № 1126/29256 (крім сторін виконавчого провадження), доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження припиняється або не надається, у разі якщо місцезнаходження/місцерозташування органу державної виконавчої служби, користувача або офіс приватного виконавця знаходиться на територіях, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окуповані, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (далі - Перелік). Відновлення (надання) такого доступу здійснюється адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження у разі завершення активних бойових дій, тимчасової окупації відповідно до відомостей, що зазначені у Переліку, та за відповідним письмовим повідомленням Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підготовленим відповідно до цього наказу.».

У зв`язку з цим абзаци шостий - двадцять п`ятий вирішено вважати відповідно абзацами сьомим - двадцять шостим;

абзац десятий викладений в такій редакції:

«офіс приватного виконавця не розташований на територіях, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих, інформація про які міститься в Переліку, та наявна можливість провести перевірку офісу приватного виконавця;»;

в абзаці дванадцятому слова «сьомим - дев`ятим» замінено словами «восьмим - десятим»;

в абзаці чотирнадцятому слово «дванадцятого» замінено словом «тринадцятого»;

в абзаці п`ятнадцятому слова «територіальна громада, в якій розташований офіс приватного виконавця, не перебуває в тимчасовій окупації внаслідок військової агресії Російської Федерації» замінено словами «офіс приватного виконавця, не розташований на територіях, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих, інформація про які міститься в Переліку»;

абзац дев`ятнадцятий викладений в такій редакції:

«розташування офісу приватного виконавця на територіях, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих, інформація про які міститься в Переліку;»;

в абзаці двадцять четвертому слово «дев`ятнадцятого» замінено словом «двадцятого».

В судовому засіданні представники відповідача пояснили, що з метою збереження та захисту даних, що містяться в Системі, Єдиному реєстрі приватних виконавців України та недопущення несанкціонованих дій у них під час воєнного стану на території України, Міністерство юстиції України видало Наказ № 1310/5, який передбачав відновлення доступу приватного виконавця до Системи на підставі його письмового звернення. Однак в процесі реалізації цього наказу стало зрозуміло, що в умовах воєнного стану самого лише письмового звернення приватного виконавця для відновлення його доступу до Системи недостатньо, а первинна редакції Наказу № 1310/5 не враховувала всіх обставин, в яких опинилися приватні виконавці (зокрема, в залежності від того, де знаходиться офіс приватного виконавця (на підконтрольній органам державної влади України території, на території ведення воєнних (бойових) дій, на територіях, які перебувають в оточенні (блокуванні), на тимчасово окупованій території); цілісності офісів приватних виконавців, оргтехніки, архівів та наявності доступу до них; наявності електропостачання, зв`язку тощо). З урахуванням цих обставин Міністерство юстиції України прийняло Наказ № 2068/5, яким внесло зміни до Наказу № 1310/5 та деталізувало порядок відновлення доступу до Системи. Представники відповідача вказували на те, що зміни, передбачені Наказом № 2068/5, не встановлювали якихось нових (додаткових) вимог до приватних виконавців, ніж ті, що вже були передбачені Законом № 1403 та прийнятими на його виконання підзаконними нормативно-правовими актами. В подальшому Міністерство юстиції України продовжувало вдосконалювати правове регулювання питань відновлення/припинення доступу до Системи з урахуванням практичного досвіду реалізації

Отже, в умовах правового режиму воєнного стану Міністерство юстиції України виконувало свої функції як держатель Системи.

Правомірність припинення позивачу доступу до Системи підтверджена таким, що набрало законної сили судовим рішенням у справі № 761/13310/22.

Правомірність рішень, дій чи бездіяльності Міністерства юстиції України під час розгляду заяв позивача, в тому числі від 04 і 28 квітня 2022 року, про відновлення її доступу до Системи не є предметом спору у справі, що розглядається, а тому суд відхиляє відповідні доводи та заперечення сторін.

У цій справі спірним питанням є те, чи допустило Міністерство юстиції України бездіяльність щодо законодавчого неврегулювання впродовж тривалого часу порядку відновлення доступу до Системи у період воєнного стану приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації, та чи була така бездіяльність протиправною.

Як на час звернення позивача до суду з цим позовом, так і на час розгляду справи по суті, питання відновлення доступу приватних виконавців, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації, залишається неврегульованим.

Разом з цим, суд оцінює поведінку Міністерства юстиції України у спірних правовідносинах з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду про те, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

При цьому для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Безумовно, відсутність правового механізму відновлення доступу до Системи приватним виконавцям, офіси яких находяться на території адміністративно-територіальних одиниць, які окуповані внаслідок військової агресії російської федерації, негативно впливає на їх права та охоронювані законом інтереси (приватні виконавця, які перебувають у такій ситуації, фактично позбавлені можливості провадити свою професійну діяльність, отримувати дохід тощо).

Водночас рішення, дії, бездіяльність суб`єкта владних повноважень під час здійснення владних-управлінських функцій мають відповідати таким критеріям як: прийняття (вчинення) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ст. 26 Закону № 1403 покладає на приватного виконавця обов`язок організувати офіс у межах виконавчого округу. При цьому офіс приватного виконавця повинен забезпечувати належні умови для здійснення діяльності приватного виконавця, прийому відвідувачів, зберігання, у тому числі у сейфі, документів, печаток, штампів, товарно-матеріальних цінностей та архіву приватного виконавця, збереження професійної таємниці та має бути захищеним від несанкціонованого проникнення.

Отже, наявність офісу не формальна вимога, а одна із обов`язкових умов, необхідних для здійснення діяльності приватного виконавця.

Можливі негативні наслідки від надання доступу до Системи приватному виконавцю, офіс якого знаходиться в адміністративно-територіальній одиниці, яка окупована внаслідок військової агресії російської федерації, є більшими за несприятливі наслідки для прав і інтересів приватного виконавця. Так, відновлення доступу до Системи приватному виконавцю, офіс якого знаходиться в адміністративно-територіальній одиниці, яка окупована внаслідок військової агресії, за умови знаходження такого приватного виконавця на тимчасово окупованій території, не відповідатиме меті заходів із запобігання використання кіберпростору у воєнних цілях, терористичних та інших протиправних, злочинних цілях. А у разі відновлення доступу до Системи приватному виконавцю, який фактично перебуває на підконтрольній органам державної влади України території, однак не має доступу до свого офісу внаслідок його розташування на території адміністративно-територіальної одиниці, яка тимчасово окупована, породжує питання щодо спроможності такого приватного виконавця здійснювати свою професійну діяльність відповідно до вимог чинного законодавства та з дотриманням права та інтересів сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо законодавчого неврегулювання впродовж тривалого часу порядку відновлення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації, також не підлягають задоволенню.

Також відсутні правові та фактичні підстави для визнання оскаржуваної бездіяльності Міністерства юстиції України дискримінаційною, оскільки, різний підхід відповідача до правового врегулювання питання відновлення доступу до Системи державним виконавцям, приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, підконтрольних органам державної влади України, та приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, тимчасово окупованих внаслідок військової агресії російської федерації, має об`єктивне та розумне обґрунтування.

Вимоги позивача про зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити дії, спрямовані на законодавче врегулювання порядку відновлення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, порядку зміни виконавчого округу в період воєнного стану приватним виконавцям, офіси яких знаходяться на території адміністративно-територіальних одиниць, окупованих внаслідок військової агресії російської федерації, а також про стягнення з Міністерства юстиції України на користь приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 збитків у вигляді витрат, пов`язаних зі страхуванням цивільно-правової відповідальності за період з 01 березня 2022 року по 30 листопада 2022 року у розмірі 9 000,00 грн, та членських внесків до Асоціації приватних виконавців України з 01 березня 2022 року по 01 липня 2022 року у розмірі 4 333,32 грн, мають похідний характер від позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, а тому також не підлягають задоволенню.

Відповідач довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням критеріїв, наведених у ч. 2 ст. 2 КАС, а тому суд відхиляє доводи позивача про порушення Міністерством юстиції України принципу належного урядування.

Доводи позивача, які стосуються порушення прав та інтересів сторін виконавчого провадження, суд відхиляє, оскільки позивач не наділена повноваженнями на звернення до суду за захистом прав та інтересів сторін виконавчого провадження.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повістю.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) до Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної шкоди відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Повне судове рішення складено 01 червня 2023 року.

Суддя Т.О. Кравченко