Справа № 580/6514/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року справа № 580/6514/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні бойової травми (26.03.2022) в закладах охорони здоров`я за період з 29.03.2022 по 04.04.2022 (включно); у розмірі до 100 000 тисяч пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 05.04.2022 по 10.05.2022 (включно); у розмірі до 30 000 гривень на період дії воєнного стану пропорційно в розрахунку на місяць за період з 10.05.2022 по 31.05.2022 (включно);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні бойової травми (26.03.2022) в закладах охорони здоров`я за період з 29.03.2022 по 04.04.2022 (включно); у розмірі до 100 000 тисяч пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 05.04.2022 по 10.05.2022 (включно); у розмірі до 30 000 гривень на період дії воєнного стану пропорційно в розрахунку на місяць за період з 10.05.2022 по 31.05.2022 (включно).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України. 26.03.2022 під час бойових дій позивач отримав травму, у зв`язку з чим з 29.03.2022 по 04.04.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у Краматорській міській лікарні № 3. У період з 05.04.2022 по 10.05.2022 позивач вибував для виконання бойових завдань із м. Слов`янська до с. Довгенького Ізюмського району Харківської області. У період з 08.05.2022 до день звільнення зі служби 08.07.2022 позивач перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 .

Позивач вказує, що відповідач нарахував йому додаткову винагороду згідно з Постановою № 168 за період служби з квітня по липень 2022 року в таких розмірах: квітень 0,00 грн; травень 0,00 грн; червень 29 550,00 грн; липень 7 625,81 грн. Тому, позивач вважає, що відповідач протиправно не здійснив виплату йому передбаченої зазначеною Постановою додаткової винагороди.

При цьому, зазначає позивач, відповідач не довів належним чином факт відмови 27.04.2022 позивача від виконання наказу командира частини, що стало підставою для невиплати зазначеної винагороди.

Також, позивач зазначає, що на момент спірних правовідносин не існувало регуляторних актів Міноборони в розумінні вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», нормативно-правових актів або наказів Міноборони, якими визначені умови застосування відмови виплати додаткової винагороди при участі в бойових діях.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.03.2023 від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити повністю у задоволені позовних вимоги, посилаючись на те, що в березні 2022 року відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду за період з 01.03.2022 по 31.03.2022. Зазначена виплата була здійснена двома платежами разом з додатковою винагородою за лютий 2022 року, а саме:

за період з 01.03.2022 по 25.03.2022 з розрахунку 30 000 грн за повний місяць у сумі 23 830,65 грн (з урахуванням військового збору 1,5 % (відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 № 161)). Зараховано на картковий рахунок 31.03.2022 у сумі 29 107,43 грн (23 830,65 грн за період з 01.03.2022 по 25.03.2022 та 5 276,78 грн за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 (з розрахунку 30 000 грн));

за період з 01.03.2022 по 25.03.2022 з розрахунку 70 000 грн за повний місяць (оскільки попередньо вже виплачено з розрахунку 30 000 грн за цей період) у сумі 55 604,84 грн з урахуванням військового збору 1,5 % (відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2022 № 183);

за період з 26.03.2022 по 31.03.2022 з розрахунку 100 000 грн за повний місяць у сумі 19 064,51 грн з урахуванням військового збору 1,5 % (відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 № 187).

Зараховано на картковий рахунок 03.05.2022 у сумі 86 981,85 грн (55 604,84 грн за період з 01.03.2022 по 25.03.2022, 19 064,51 грн за період з 26.03.2022 по 31.03.2022, 12 312,5 грн за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 (з розрахунку 70 000 грн)).

Тому, вказує відповідач, за березень 2022 року розрахунок з позивачем проведено в повному обсязі.

Щодо виплати додаткової винагороди за квітень 2022 року відповідач вказав, що оскільки позивач фактично 27.04.2022 відмовився від виконання бойових наказів й відносно останнього здійснювалося відповідне службове розслідування та був виданий наказ про позбавлення отримання додаткової грошової винагороди, тому в місяці вчинення проступку він позбавляється в отриманні відповідної додаткової винагороди.

Щодо виплати додаткової винагороди за травень 2022 року відповідач зазначив, що у травні позивач не залучався відповідачем до виконання бойових завдань військовою частиною, тому позивач не має правових підстав для отримання додаткової грошової винагороди в травні 2022 року. При цьому, у військовій частині НОМЕР_1 відсутня інформація про залучення позивача протягом травня 2022 року до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що пов`язано з відмовою позивача від виконання бойових наказів та участі у таких заходах.

Також відповідач вказав, що позивач пропустив передбачений законом місячний строк звернення до суду з цим позовом, адже останній 08.07.2022 був виключений зі списків в/ч НОМЕР_1 і лише 21.12.2022, тобто зі спливом 5 місяців подав до суду адміністративний позов.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.12.2020 № 251 зарахований з 02.12.2020 до списків особового складу військової частини, як такий, що уклав контракт на військову службу.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2021 № 241 позивач вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків до пункту тимчасової дислокації місто Торецьк в складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.03.2022 № 161 позивачу виплачено додаткову винагороду за період з 01.03.2022 по 25.03.2022 з розрахунку 30 000 грн.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2022 № 183 позивачу здійснено доплату за період безпосередньої участі або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткової винагороди в розмірі 70 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 24.02.2022 по 25.03.2022 (підстава БН від 30.10.2022 № 3т/ОТУ).

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.04.2022 № 187 позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн та 100 000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 26.03.2022 по 31.03.2022 за безпосередню участь в бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій та участі у таких діях та заходах, відповідно до Бойового розпорядження від 24.03.2022 № 177.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) від 03.05.2022 № 212 позивач вважається таким, що відмовився виконувати бойовий наказ. На підставі п. 10 телеграми ДФ МОУ від 25.03.2022 № 248/1298 додаткова винагорода за квітень 2022 року позивачу не виплачувалася.

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.05.2022 № 135 позивач вважається таким, що вибув 14.05.2022 з оперативної групи з м. Житомир на лікування до Обласного медичного спеціалізованого центру в с. Зарічани Житомирської області.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2022 № 154 позивач вважається таким, що з 01.06.2022 був зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) від 03.06.2022 № 298 позивач вважається таким, що відмовився виконувати бойовий наказ. На підставі п. 10 телеграми ДФ МОУ від 25.03.2022 № 248/1298 додаткова винагорода за травень 2022 року позивачу не виплачувалася.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.06.2022 № 182 позивач вважається таким, що прибув після лікування та приступив до виконання службових обов`язків до оперативній групі в м. Житомир та відповідно до п. 4.2. зазначеного Наказу був направлений на лікування в період з 29.06.2022 по 04.07.2022.

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.07.2022 №191 позивач вважається таким, що справи здав і вибув до нового місця служби в м. Харків. З 08.07.2022 позивач виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2023 № 133/771 нарахований дохід позивача за період з 29.03.2022 по 31.05.2022 у військовій частині НОМЕР_1 склав:

грошове забезпечення за березень 2022 року 17 671,18 грн;

додаткова винагорода на період дії військового стану за березень 2022 року 100 000,00 (31 день березня з розрахунку 100 000,00 грн);

грошове забезпечення за квітень 2022 року 17 671,18 грн;

додаткова винагорода на період дії військового стану за квітень 2022 року 0,00 (не виконання бойового наказу);

грошове забезпечення за травень 2022 року 18 021,00 грн;

додаткова винагорода на період дії військового стану за травень 2022 року 0,00 (не виконання бойового наказу).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1442, виданої Краматорською міською лікарнею № 3, позивач з 29.03.2022 по 04.04.2022 перебував на стаціонарному лікуванні та йому поставлено діагноз: мінно-вибухова травму, закрита черепно-мозкова травма, акубаротравма, забійна рана лівого плеча.

Листом від 06.12.2022 № 8645 відповідач повідомив представника позивача адвоката Задорожнього В. О. про те, що порушень у виплаті додаткової винагороди та грошового забезпечення ОСОБА_1 не виявлено. Також зазначено, що виплата додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану за квітень-травень 2022 року позивачу не здійснювалась, оскільки 27.04.2022 останній відкрито відмовився від виконання наказу. На підставі п. 10 рішення МОУ від 25.03.2022 № 248/1298 такі військовослужбовці до наказів на виплати не включаються. Крім того, повідомив, що у військової частини НОМЕР_1 відсутня інформація щодо можливого поранення 26.03.2022 ОСОБА_1 .

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо виплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 14.03.2022 № 7168, Указом Президента України від 19.04.2022 № 7300, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 та продовжений до теперішнього часу.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилом ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2008 структура та розміри складових елементів грошового забезпечення військовослужбовців були установлені Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294.

30.08.2017 з цього ж самого питання Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 (далі - Постанова КМУ № 704), котра набула чинності з 01.03.2018.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168, якою було запроваджено виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн та до 100 000,00 грн.

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, телеграмою від 25.03.2022 № НР 248/1298 Міністр оборони України врегулював умови та порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям (далі телеграма № НР 248/1298).

Абз. 3, 4 пункту 3 телеграми № НР 248/1298 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з п. 5 телеграми № НР 248/1298 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30 000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №2 до цієї телеграми).

Отже, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини.

Крім того, за відповідності переліченим кваліфікаційним умовам громадянин набував право на отримання додаткової винагороди у порядку Постанови № 168 до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1 Постанови № 168 у редакції Постанови КМУ від 01.04.2022 № 400 право на отримання додаткової винагороди до 100 000,00 грн було поширено на такі категорії осіб які: 1) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; 2) захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); 3) загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Пунктом 1 Постанови № 168 у редакції Постанови КМУ від 07.07.2022 № 793 (датою опублікування Постанови КМУ від 07.07.2022 № 793 є 19.07.2022) право на отримання додаткової винагороди до 30 000,00 грн було обтяжено додатковою кваліфікаційною ознакою - "пропорційно в розрахунку на місяць", а згідно з п. 21 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у редакції Постанови КМУ від 07.07.2022 № 793 повноваження з визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди було передані у відання керівників відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до пункту 17 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000, 00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

У цій справі, суд встановив, що позивач у позовній заяві зазначає про проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 , перебування на стаціонарному лікуванні, виконання бойових завдань, на противагу цьому невиплату додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою № 168, в розмірі 100 000 грн та 30 000 грн відповідно за спірні періоди.

Тому, щодо виплатити позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні бойової травми (26.03.2022) в закладах охорони здоров`я за період з 29.03.2022 по 04.04.2022 (включно) суд зазначає таке.

Як встановив суд, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2023 № 133/771 відповідач нарахував позивачу, зокрема, за березень 2022 року грошове забезпечення в сумі 17 671,18 грн та додаткову винагорода на період дії військового стану 100 000 грн (31 день березня з розрахунку 100 000 грн).

Таким чином, суд не встановив порушення відповідачем виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за березень 2022 року, адже така винагорода була виплачена позивачу.

Так, дійсно у період з 29.03.2022 по 04.04.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Краматорській міській лікарні № 3 та йому встановлено діагноз: діагноз: мінно-вибухова травму, закрита черепно-мозкова травма, акубаротравма, забійна рана лівого плеча, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1442.

Однак, у зв`язку з невиконанням бойового наказу на підставі п. 10 телеграми ДФ МОУ від 25.03.2022 № 248/1298 відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) від 03.05.2022 № 212 позивачу додаткова винагорода за квітень 2022 року не виплачувалася.

Тому, враховуючи, що відповідно до п. 10 телеграми № 248/1298 військовослужбовці, які, зокрема, відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника), не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі, зокрема, 100 000 грн, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно не включив позивача, який не виконав відповідний бойовий наказ, до наказу про виплату додаткової винагороди за квітень 2022 року в розмірі 100 000 грн.

Ураховуючи зазначене вище, суд також не встановив порушення відповідачем виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за квітень 2022 року.

Щодо виплатити позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 100 000 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 05.04.2022 по 10.05.2022 (включно) та виплатити такої винагороди у розмірі до 30 000 грн на період дії воєнного стану пропорційно в розрахунку на місяць за період з 10.05.2022 по 31.05.2022 (включно) суд зазначає наступне.

Як встановив суд, відповідач правомірно не включив позивача до відповідного наказу про виплату додаткової винагороди за квітень 2022 року в розмірі 100 000 грн.

Щодо виплати такої винагороди у травні 2022 року слід зазначити, що згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) від 03.06.2022 № 298 позивач вважається таким, що відмовився виконувати бойовий наказ, тому на підставі п. 10 телеграми ДФ МОУ від 25.03.2022 № 248/1298 додаткова винагорода за травень 2022 року позивачу не виплачувалася.

Враховуюче наведене, суд вважає, що відповідач правомірно не включив позивача, який не виконав відповідний бойовий наказ, до наказу про виплату додаткової винагороди за травень 2022 року в розмірі 100 000 грн та 30 000 грн, враховуючи, як було зазначено вище, що згідно з п. 10 телеграми № 248/1298 військовослужбовці, які, зокрема, відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника), не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30 000 грн.

Враховуючи зазначене вище, суд не встановив порушення відповідачем виплати позивачу спірної додаткової винагороди за травень 2022 року.

Крім того, докази безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у спірні періоди, позивач суду не надав.

На виконання частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78цього Кодексу.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що незважаючи на встановлену вказаною нормою презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку, встановленого частиною 1 статті 77 КАС України, довести належними та достатніми доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Згідно з частиною 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Тобто, доводи позивача про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 05.04.2022 по 10.05.2022, про що останній вказав у позовній заяві, та, як наслідок, виникнення права на отримання додаткової щомісячної винагороди, передбаченої Постановою № 168, мають бути підтверджені належними та достатніми доказами.

З огляду на те, що доказів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у інших періодах, ніж зазначив відповідач, позивач не надав, його доводи про порушення відповідачем приписів Постанови № 168 під час нарахування грошового забезпечення, суд вважає необґрунтованими.

Щодо пропуску позивач строку звернення до суду з позовом, слід зазначити, що позивач про порушення, на його думку, права на виплату додаткової винагороди дізнався із листа від 06.12.2022 № 8645, відповідно до якого відповідач повідомив представника позивача про відсутність порушень у виплаті додаткової винагороди та грошового забезпечення ОСОБА_1 . Тому, суд вважає, що позивач, звернувшись 26.12.2022 до суду із позовною заявою за захистом своїх прав, не пропустив передбачений законом строк звернення до суду у цій справі.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем невідповідності дій військової частини під час нарахування і виплати додаткової винагороди, критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України суд не вирішує, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ