Справа № 640/33403/21
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Кучми А.Ю.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2022, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач, ГУ НП у м. Києві) про:

- визнання протиправними дій щодо звільнення зі служби в поліції;

- визнання протиправним і скасування висновку службового розслідування ГУ НП у м. Києві від 13.09.2021 відносно позивача;

- визнання протиправним і скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 30.09.2021 №1122;

- визнання протиправним і скасування наказу від 29.10.2021 №1587 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновлення на службі в поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлових масивів «Соцмісто» та ДВРЗ) Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві із спеціальним званням капітана поліції з 30.10.2021;

- стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за невихід на службу 29.06.2021 та 01.07.2021, оскільки позивач у зазначені дати хворів, про що повідомляв безпосереднього керівника; оскаржуваний висновок не відповідає вимогам законодавства, оскільки доводів в чому полягає суть дисциплінарного проступку, які наслідки настали у зв`язку з вказаними обставинами, він не містить, як і відсутні відомості про документи та матеріали, що підтверджують факт дисциплінарного проступку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи. Стверджує, що з кінця травня 2021 року відбувалось його переведення на посаду начальника сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Голосіївського управління ГУ НП у м. Києві, а 29.06.2021 фактично приступив до виконання обов`язків на вказаній посаді. Наголошує, що місцевим судом не встановлено тривалість перебування позивача у психіатра, а також безпідставно враховано негативну характеристику останнього, надану т.в.о. начальника відділу превенції Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві Білоуса Є., під керівництвом якого ОСОБА_1 не працював та його не знає, водночас залишено поза увагою позитивну характеристику, надану начальником Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві Пасічником А. Зауважує, що не отримував виклики під час службового розслідування.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, а рішення суду - скасувати, з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 2012 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. З листопада 2015 прийнятий на службу в поліцію ГУ НП у м. Києві.

Наказом відповідача від 14.07.2021 №1407 на підставі подання про виявлені недоліки та вжиття заходів реагування начальника Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України С. Луцака від 08.07.2021 1123/42-10/01-2021, в якому зазначено про порушення службової дисципліни окремими працівниками Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, пов`язаних з відсутністю за місцем роботи у робочий час, призначено службове розслідування.

13.09.2021 затверджено висновок службового розслідування відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, визнано такими, що підтвердилися частково, у частині відсутності позивача на робочому місці без поважної причини 02.07.2021 та 03.07.2021 взагалі не підтвердилися, а 01.07.2021 не підтвердився лише певний часовий проміжок робочого часу. За вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в систематичному невиході на службу 29.06.2021 та 01.07.2021, без поважних причин, внаслідок порушення вимог п.п. 1, 2, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині дотримання правил внутрішнього розпорядку, п.п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у м. Києві від 30.09.2021 №1122 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві» до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом відповідача від 29.10.2021 №1587 о/с «Щодо особового складу», реалізуючи наказ від 30.09.2021 №1122, звільнено зі служби капітана поліції ОСОБА_1 дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлових масивів «Соцмісто» та ДВРЗ) Дніпровського управління поліції, з 29.10.2021.

Уважаючи вказані дії (рішення) щодо звільнення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено наявності поважних причин його відсутності на робочому місці 29.06.2021 та упродовж усього робочого дня 01.07.2021, а тому зважаючи на систематичність порушень службової дисципліни та негативну службову характеристику, надану т.в.о. начальника відділу превенції Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві майором поліції Є. Білоусом, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно із ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Положеннями ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.ч. 3 та 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарною комісією враховуються характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередня поведінка поліцейського, його ставлення до служби.

Досліджуючи питання наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку або порушення Присяги державного службовця, колегія суддів зважає на таке.

Так, у висновку службового розслідування стверджується про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин 29.06.2021 та 01.07.2021.

Водночас 16.08.2021 позивачем надано начальнику УНП ГУ НП у м. Києві Ониську О. пояснення, з яких убачається, зокрема, що о 09:00 год 29.06.2021 позивач перебував на проходженні ВЛК у поліклініці ГУ НП у м. Києві, з місця роботи ніхто не телефонував, ВЛК проходив для призначення на посаду начальника відділу транспортних пригод Голосіївського УП; 01.07.2021 також проходив ВЛК у вищевказаному медичному центрі.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано належних та достатніх доказів проходження 29.06.2021 ВЛК у поліклініці ГУ НП у м. Києві або перебування в Голосіївському УП.

Разом з тим апеляційний суд критично сприймає доводи відповідача щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин 01.07.2021, оскільки факт проходження останнім у цей день ВЛК у поліклініці ГУ НП у м. Києві (огляд психіатра) визнається, проте відповідачем безпідставно не враховано порядок і години прийому лікаря, наявність черг, місцезнаходження лікарні та робочого місця позивача.

Також судова колегія критично сприймає посилання ГУ НП у м. Києві на негативну характеристику ОСОБА_1 , надану т.в.о. начальника відділу превенції Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві Білоусом Є., оскільки згідно з характеристикою від 21.06.2021, наданою начальником Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві Пасічником А., позивач за період служби в органах внутрішніх справ і Національної поліції зарекомендував себе позитивно (зокрема: має високий рівень професійної майстерності; добре орієнтується в нормативно-законодавчій базі, пов`язаній з виконанням посадових обов`язків, до яких відносить добросовісно, з почуттям відповідальності за доручену ділянку роботи; здібний фахівець, вміє ставити мету і досягати її послідовними та логічними діями).

Жодних спростувань вказаної характеристики від 21.06.2021 відповідачем суду не надано.

Водночас із матеріалів справи не вбачається, що за період проходження служби в органах внутрішніх справ України та Національної поліції позивач притягався до відповідальності за порушення трудової дисципліни.

Апеляційний суд зауважує, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Однак обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим і обов`язком у цьому випадку ГУ НП у м. Києві було врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації та, з урахуванням встановлених обставин, дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду.

Колегія суддів звертає увагу, що під час службового розслідування не враховано особу порушника та обставини, що пом`якшують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Тобто, у спірних правовідносинах, що склались у цій справі, відповідачем не обґрунтовано необхідність застосування відносно ОСОБА_1 найсуворішого дисциплінарного стягнення, а також неможливість накласти одного з інших видів дисциплінарного стягнення, які наведені у ст. 13 Дисциплінарного статуту.

Ураховуючи вищезазначене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані накази від 30.09.2021 №1122 та від 29.10.2021 №1587 о/с щодо звільнення позивача із займаної посади прийняті відповідачем протиправно, а тому підлягають скасуванню.

Оскільки звільнення позивача з посади відбулося протиправно, то він підлягає поновленню на посаді, яку займав, з наступного дня, тобто з 30 жовтня 2021 року.

Частиною 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У частині 6 цієї правової норми зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»(далі - Постанова №988).

Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №206 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №206, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин та діяв на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення не робочих, а календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Апеляційний суд уважає за необхідне розраховувати розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з розміру його грошового забезпечення за останні два місяці, шо передують місяцю, в якому відбулось звільнення, застосовуючи правила, передбачені п. 8 Порядку №100, оскільки іншого нормативно-правового акту, який би встановлював правила такого обрахунку, на теперішній час не існує.

Згідно з довідкою ГУ НП у м. Києві від 11.05.2023 №553 про доходи, грошове забезпечення ОСОБА_1 у серпні 2021 року складало 12651,61 грн, у вересні 2021 року також 12651,61 грн.

Середньоденна заробітна плата складає: (12651,61 + 12651,61) : 61 календарний день за два місяці = 414,80 грн.

Період вимушеного прогулу позивача з 30.10.2021 (наступний день після звільнення) по 31.05.2023 включно (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді) складає 579 календарних днів.

Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу позивача за період з 30.10.2021 по 31.05.2023 складає 240169,20 грн (579 календарних днів х 414,80 грн), яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з відрахуванням податків та зборів.

Водночас, на переконання судової колегії, визнання протиправними та скасування наказів щодо звільнення позивача, поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є належним і достатнім способом захисту порушених прав ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та визнання протиправним і скасування висновку службового розслідування від 13.09.2021 не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду потрібно скасувати, а позов - задовольнити частково.

Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і ухвалити нове судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що зумовило неправильне вирішення справи в частині.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2022 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві» від 30.09.2021 №1122.

Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві «Щодо особового складу» від 29.10.2021 №1587 о/с .

Поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлових масивів «Соцмісто» та ДВРЗ) Дніпровського управління поліції з 30.10.2021.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.10.2021 по 31.05.2023 в розмірі 240169 (двісті сорок тисяч сто шістдесят дев`ять) грн 20 коп, з відрахуванням податків та зборів.

Допустити постанову до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлових масивів «Соцмісто» та ДВРЗ) Дніпровського управління поліції та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні решти позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

А.Ю. Кучма