Справа № 160/10216/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10216/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТЕХНОЛОГІЯ"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року (головуючий суддя Юхно І.В.)

в адміністративній справі №160/10216/21 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТЕХНОЛОГІЯ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, звернувся 24.06.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТЕХНОЛОГІЯ", в якому просив:

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Стройтехнологія» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік у розмірі 198 000грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач у 2020 році не виконав норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 1 робочого місця, чим порушив вимоги частини першої статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.1991 №875-ХІІ. Так, відповідачем наданий звіт №10-ПОІ про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік, відповідно до якого у відповідача у 2020 році повинно було бути працевлаштована 1 особа з інвалідністю. Фактично за даними звіту на підприємстві працювало 0 осіб з інвалідністю. Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайнятої особою з інвалідністю у 2020 році, відповідач до 15.04.2021 відповідно до вимог статті 20 Закону №875-ХІІ повинен був сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 198000,00 грн., які самостійно не сплачені, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Стройтехнологія» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік у розмірі 198 000грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не надав доказів про створення 1 робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю в кількості відповідно до вимог Закону №875-ХІІ, як і доказів направлення на адресу базового центру зайнятості звітності за формою 3-ПН ні за звітний період (2020), ні в минулому періоді з подальшим підтвердженням актуальності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем (ТОВ «Стройтехнологія») подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що тільки після послаблення карантинних заборон відповідачем була подана звітність №3-ПН від 23.09.2020 до Криворізького міськрайонного центру зайнятості та листи з підтвердженням вакансій для можливості подальшого працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме: листи №20/10 від 20.10.2020, №20/11 від 20.11.2020, №21/12 від 21.12.2020.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач (ТОВ «Стройтехнологія») перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.

15.02.2021 року ТОВ «Стройтехнологія» подало до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт №10-ПОІ про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік, відповідно до якого:

- у 2020 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила 16 осіб;

- штатних працівників, яким встановлена інвалідність, на підприємстві «відсутня позначка» особи;

- кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні 1 особа;

- фонд оплати праці штатних працівників тис.грн: 3168;

- середньорічна заробітна плата штатного працівника тис.грн: 198,0;

- сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих для працевлаштування осіб з інвалідністю тис.грн: «прочерк» (а.с. 4).

Згідно з розрахунком суми позову, наданим позивачем до матеріалів справи, Товариством «Стройтехнологія» не сплачено адміністративно-господарські санкції у сумі 198000грн. за не працевлаштування 1 особи з інвалідністю в 2020 році (а.с. 3).

Станом на день звернення позивача до суду відповідачем не сплачено вищезазначену суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 року №875-XII, Закону України Про зайнятість населення №5067-VI, норми Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 року Деякі питання реалізації норм Законів України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та "Про зайнятість населення".

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України задекларовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.91 N 875-ХІІ.

При цьому, положеннями статті 17 Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, передбачено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Слід взяти до уваги, що положеннями статті 19 Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

При цьому, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною 7 статті 19 Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні передбачено, що порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 року Деякі питання реалізації норм Законів України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та "Про зайнятість населення" (Порядок №70).

Пунктом 2 Порядку №70 передбачено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держстатом.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держстатом.

В силу частини 1 статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Отже вказана норма встановлює, що особи з інвалідністю безпосередньо звертаються до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості з метою працевлаштування.

При цьому норми законодавства України не встановлюють обов`язку працедавця безпосередньо підшукувати працівників (в тому числі і осіб з інвалідністю), підшукувати працівників це права, а не обов`язок працедавця.

Водночас обов`язком працедавця згідно ч.3 ст.18 ЗУ Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні є:

- виділення та створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створення для них умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених законодавством,

- надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю,

- звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, в силу ч.3-4 статті 18-1 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що 01.01.2013 року набув чинності Закон України Про зайнятість населення №5067-VI.

Згідно з ч.3 ст. 14 Закону України Про зайнятість населення роботодавці можуть звернутися за сприянням для працевлаштування даної категорії громадян до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Вказана норма передбачає право, а не обов`язок роботодавця.

При цьому, роботодавці зобов`язані:

- своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії);

- заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення ( п.4 ч.3 ст.50 Закон України Про зайнятість населення).

На виконання пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України Про зайнятість населення наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31 травня 2013 року затверджено Порядок подання форми звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії).

Зокрема, пунктами 3, 4, 5 Порядку №316 від 31.05.2013 р. передбачено, що Форма №3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку.

Форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.

Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

У розділі ІІІ даного Порядку визначено, що у звіті №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) у пункті 2 наводиться загальна кількість осіб із числа громадян, що мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню (відповідно до статті 14 Закону України Про зайнятість населення), яких роботодавець може працевлаштувати.

За бажанням роботодавця може проводитись деталізація категорій претендентів на вакансію з урахуванням категорій громадян, перелік яких наведений у статті 14 Закону України Про зайнятість населення, а також внутрішньо переміщених осіб, зокрема, осіб з інвалідністю.

Отже, в контексті прийнятого Закону України Про зайнятість населення та затвердженого Порядку подання форми звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.

За правилами, визначеними ст. 20 Закон України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте осою з інвалідністю.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування людей з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця,

- створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством;

- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування людей з інвалідністю;

- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування людей з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та

- в разі не виконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Механізм реалізації програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів як з боку підприємств, так і з боку державної служби зайнятості.

Матеріалами справи підтверджується, що у 2020 році середньооблікова кількість штатних працівників товариства з обмеженою відповідальністю «Стройтехнологія» становила 16 осіб, отже кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні нормативу, становить 1 особу, проте не працювало жодної особи з інвалідністю.

15.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройтехнологія» надало до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звітність форми №10-ПОІ річна за 2020, яка наявна в матеріалах справи з відміткою про отримання.

Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), копії містяться в матеріалах справи:

- за 1 квартал 2020 року - у відповідача працювало 17 осіб;

- за 2 квартал 2020 року - у відповідача працювало 19 осіб;

- за 3 квартал 2020 року - у відповідача працювало 19 осіб;

- за 1 квартал 2020 року - у відповідача працювало 19 осіб.

Крім того відповідно до звіту Товариство з обмеженою відповідальністю «Стройтехнологія» про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д4 місячна), копії містяться в матеріалах справи:

- за 1 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 16 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 2 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 16 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 3 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 17 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 4 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 17 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 5 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 17 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 6 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 18 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 7 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 15 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 8 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 14 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 9 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 16 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 10 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 16 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 11 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 16 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0;

- за 12 місяць 2020 середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період 15 осіб; осіб яким встановлено інвалідність 0.

З огляду на вищенаведені звіти, є підстави для висновку про відкриття вакансії (наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним) у відповідача на протязі 2020 року та виникнення обов`язку відповідно до пункту 5 розділу І Порядку №316 подати форму №3-ПН.

Водночас, відповідач (ТОВ «Стройтехнологія») не надав суду доказів про створення 1 робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю в кількості відповідно до вимог Закону №875-ХІІ, як і доказів направлення на адресу базового центру зайнятості звітності за формою 3-ПН ні за звітний період (2020), ні в минулому періоді з подальшим підтвердженням актуальності.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що відповідачем до центру зайнятості не було подано звітність форми №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) на 1 робоче місце для працевлаштування осіб з інвалідністю, чи будь-яких інших заяв, повідомлень, тощо, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що усні посилання відповідача на не створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених законом через запровадження карантинних обмежень необґрунтованими, оскільки останні спростовуються збільшенням кількості штатних працівників і у період карантинних обмежень.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, вказані обставини дають підстави для висновку про невиконання відповідачем (ТОВ «Стройтехнологія») вимог щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених статтею 19 №875-XІI та неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць на підприємстві та потребу у направленні йому центром зайнятості осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Оскільки відповідачем (ТОВ «Стройтехнологія») не були виконані вимоги Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні щодо вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, то заявлена позивачем сума (198000 грн.) до стягнення адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування особи з інвалідністю у кількості 1 робочого місця є обґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТЕХНОЛОГІЯ" - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття 25.05.2023 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова