Справа № 280/5972/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2023 року м. Дніпросправа № 280/5972/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2022 року в адміністративній справі №280/5972/22 (суддя у 1 інстанції Прудивус О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України , в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 року березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 року по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2022 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 року по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 року березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, без урахування всіх обставин, що мають значення, просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не правильно проведено аналіз витягу з послужного списку позивача та не враховано те, що 03.01.2012 року останнього прийнято на військову службу та розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , в якому він перебував до 20.01.2012 року до прийняття посади. Так, під час проходження військової служби відсутня таке поняття як «закріплений до військової частини». Зазначено, що індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення та виплачується разом із грошовим забезпеченням за місцем служби, таким чином Військова частина НОМЕР_1 не могла нарахувати грошове забезпечення позивачу до 07.12.2015 року, так як він прийнятий для проходження військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення та проходив службу на посадах там. При цьому, у період з січня 2016 року до березня 208 року, в якому відбулося підвищення посадових окладів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», індексація грошового забезпечення мала проводилась відповідно до індексу споживчих цін для проведення індексації, обчисленого наростаючим підсумком, починаючи з січня 2016 року, у межах фінансових ресурсів, передбачених на ці цілі. В даному випадку з особистої картки на грошове забезпечення позивача за 2016 рік №103 з 01.01.2016 року змінився розмір премії який ставив 200% та складала 1760,00грн., а після 01.01.2016 року стала 525% та склала 4620грн., що суттєво підвищило грошове забезпечення позивача. Також суд першої інстанції залишив поза увагою, що застосування базового місця при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки права позивача в цьому питанні не є порушеними. Повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі визначення базового місця, покладається на відповідача як орган, яким виплачувалося грошове забезпечення.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

З матеріалів справи слідує, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого 28.04.2015 року.

Відповідно до послужного списку позивач був призваний на військову службу 03.01.2012 року та закріплений за Військовою частиною НОМЕР_1 Центрального ТрК. При цьому, у період з 03.01.2012 по 20.01.2012 року позивач перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 ; у період з 20.01.2012 по 07.12.2015 року був командиром 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти (зКЕОП) НОМЕР_4 окремого батальйону (в/ч НОМЕР_2 ); у період з 07.12.2015 по 16.01.2018 року обіймав посаду командира взводу спеціального призначення 1 патрульної роти 1 патрульного батальйону (в/ч НОМЕР_2 ); у період з 16.01.2018 по 19.10.2018 року був старшим офіцером відділення організації служби з охорони громадського порядку; у період з 19.10.2018 по 30.06.2020 обіймав посаду офіцера відділення організації служби з охорони громадського порядку; у період з 30.06.2020 по 05.07.2021 року був заступником командира 3 патрульного батальйону зі служби; у період з 05.07.2021 по 08.02.2022 року обіймав посаду командира відділення інструкторів.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 08.02.2022 року № 34 позивача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та всіх видів забезпечення.

З вказаного Наказу також вбачається, що позивач був звільнений з військової служби відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон України від 25.03.1992 року № 2232-XII).

15.08.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати наступну інформацію: 1) чи виплачувалась йому за час проходження військової служби індексація грошового забезпечення у повному обсязі; 2) якщо індексація грошового забезпечення виплачувалась, зазначити, за які саме місяці вона була нарахована та у яких розмірах; 3) якщо індексація грошового забезпечення не виплачувалась, зазначити причини несплати, з посиланням на нормативно-правові акти України, та зазначити періоди несплати.

Листом від 31.08.2022 року № 3/03/4-2408 «Про надання інформації» відповідач повідомив позивачу, що за час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України позивачу у повному обсязі було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення. На підтвердження цього відповідач надав позивачу копії особистих карток на грошове забезпечення.

29.08.2022 року позивач звернувся з заявою до Центрального архівного відділу Національної гвардії України, в якій просив надати належним чином засвідчені копії особистих карток на грошове забезпечення за весь час проходження військової служби. При неможливості надати відповідні документи позивач просив Центральний архівний відділ Національної гвардії України зазначити причини неможливості їх надання.

Листом від 15.09.2022 року № 564 Центральний архівний відділ Національної гвардії України поінформував позивача, що в картках на грошове забезпечення за 2011-2012 роки по Військовій частині НОМЕР_1 прізвище позивача відсутнє. Також у листі від 15.09.2022 року № 564 зазначено, що у Центральному архівному відділі Національної гвардії України зберігаються фінансові документи Військової частини НОМЕР_1 по 2012 рік.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України від 20.12.1991 року № 2011-XІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У ст. 1 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон України від 03.07.1991 № 1282-XII) визначено, що:

індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

індекс споживчих цін це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

поріг індексації це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення) (ч. 1 ст. 2 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-XII).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ч. 6 ст. 2 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-XII).

У ст. 4 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-XII (у редакції до 01.01.2016) регламентовано, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з 01.01.1016 року 103 відсотка.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 10 даного Закону індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Слід зазначити, що 09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова КМУ від 09.12.2015 року № 1013), у пп. 1 п. 1 якої встановив, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів та організацій, у тому числі за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій, посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників підвищуються відповідно до збільшення розміру посадового окладу працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298, з встановленням з 01.12.2015 у штатному розписі посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

За приписами п. 3 Постанова КМУ від 09.12.2015 року № 1013:

міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок), затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078.

Керівникам установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери та органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів забезпечити внесення змін до штатного розпису установ, закладів та організацій, відповідних органів з урахуванням нових розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) (п. 4 Постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013).

Слід зазначити, що відповідно до п. 4 Порядку індексації підлягають: грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення; оплата праці, у тому числі грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає; сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків; у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Згідно з положеннями абз. 1 п. 5 Порядку (в редакції, чинній з 01.12.2015 року ) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

У свою чергу, відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку (в редакції Постанови КМУ № 141 від 28.02.2018 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення») у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

За приписами абз. 2 п. 5 Порядку обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

В абз. 3 п. 5 Порядку (в редакції з 01.12.2015 року ) визначалось, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

При цьому, у Порядку (в редакції Постанови КМУ № 141 від 28.02.2018 року «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення») вказано, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

За змістом абз. 4 п. 5 Порядку якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У свою чергу, відповідно до абз. 5 п. 5 Порядку у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (пункт 10-2 Порядку № 1078 в редакції з 01.12.2015 року).

Слід зазначити, що п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 740 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ від 30.08.2017 року № 740) в редакції Постанови від 21.02.2018 року № 103, яка набрала чинності з 01.03.2018 року установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

З матеріалів слідує, що позивач є учасником бойових дій про що свідчить наявна у матеріалах справи копія посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого 28.04.2015 року (а.с.12). Відповідно до послужного списку позивач був призваний на військову службу 03.01.2012 року та закріплений за Військовою частиною НОМЕР_1 Центрального ТрК. У період з 03.01.2012 по 20.01.2012 року позивач перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 . З 20.01.2012 по 07.12.2015 року позивач був командиром 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти (зКЕОП) НОМЕР_4 окремого батальйону (в/ч НОМЕР_2 ). У період з 07.12.2015 по 16.01.2018 року він обіймав посаду командира взводу спеціального призначення 1 патрульної роти 1 патрульного батальйону (в/ч НОМЕР_2 ). З 16.01.2018 по 19.10.2018 року позивач був старшим офіцером відділення організації служби з охорони громадського порядку. У період з 19.10.2018 по 30.06.2020 року позивач обіймав посаду офіцера відділення організації служби з охорони громадського порядку. З 30.06.2020 по 05.07.2021 року позивач був заступником командира 3 патрульного батальйону зі служби. При цьому, у період з 05.07.2021 по 08.02.2022 року позивач обіймав посаду командира відділення інструкторів.

Наказом від 08.02.2022 року № 34 командир Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виключив позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та всіх видів забезпечення (а.с. 27). Також у Наказі від 08.02.2022 року № 34 вказано, що позивач був звільнений з військової служби відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII.

15.08.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повідомити, чи виплачувалась йому за час проходження військової служби індексація грошового забезпечення у повному обсязі. Якщо індексація грошового забезпечення виплачувалась, позивач просив зазначити, за які саме місяці вона була нарахована та у яких розмірах. Якщо ж індексація грошового забезпечення не виплачувалась, позивач просив відповідача зазначити причини несплати, з посиланням на нормативно-правові акти України, та зазначити періоди такої несплати (а.с.13). Листом від 31.08.2022 року № 3/03/4-2408 «Про надання інформації» відповідач поінформував позивача, що за час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України йому у повному обсязі було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення. На підтвердження цього відповідач надав позивачу копії особистих карток на грошове забезпечення.

Відповідно до Особистої картки на грошове забезпечення № 2447 позивачу у 2015 році індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.19).

Натомість, у 2016 році згідно з Особовою карткою на грошове забезпечення № 103 позивачу нараховувалась та виплачувалась у липні у розмірі 59,45 грн., у серпні у розмірі 59,45 грн., у вересні у розмірі 59,45 грн., у жовтні у розмірі 59,45 грн., у листопаді у розмірі 59,45 грн. та у грудні у розмірі 59,45 грн. (а.с.20). Як вбачається з Особистої картки на грошове забезпечення за 2017 рік № 113, індексація грошового забезпечення була нарахована та виплачена позивачу лише у січні у розмірі 134,40 грн. (а.с.21). Відповідно до Особистої картки на грошове забезпечення № 118 позивачу у 2018 році була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення лише у грудні у розмірі 71,08 грн. (а.с.22). При цьому, у 2019 році згідно з Особистою карткою на грошове забезпечення № 79 відповідач нараховував та виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення наступним чином: лютий 71,08 грн., березень 71,08 грн., квітень 134,47 грн., травень 134,47 грн., червень 134,47 грн., липень 134,47 грн., серпень 206,72 грн., вересень 206,72 грн., жовтень 206,72 грн., листопад 206,72 грн., грудень 423,23 грн. (а.с.23).

Із Особистої картки на грошове забезпечення № 85 суд також встановив, що у 2020 році відповідач нараховував та виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення у такому обсязі: лютий-липень по 216,51 грн., серпень 226,29 грн., вересень 226,29 грн., жовтень 226,29 грн., листопад 226,29 грн., грудень 226,29 грн. (а.с.24). У 2021 році згідно з Особистою карткою на грошове забезпечення № 464 позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення у січні 233,81 грн., у лютому 331,42 грн., у березні 331,42 грн., у квітні 331,42 грн., у травні 415,41 грн., у червні 415,41 грн., у липні 415,41 грн., у серпні 540,03 грн., у вересні 540,03 грн., у жовтні 540,03 грн., у листопаді 540,03 грн., у грудні 563,19 грн. та 540,03 грн. (а.с.25). При цьому, із Особистої картки на грошове забезпечення № 744 за 2022 рік неможливо з`ясувати, чи нараховувалась та виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення чи ні (а.с.26).

29.08.2022 року позивач звернувся з заявою до Центрального архівного відділу Національної гвардії України, в якій просив надати належним чином засвідчені копії особистих карток на грошове забезпечення за весь час проходження військової служби. (а.с.17). Однак, Центральний архівний відділ Національної гвардії України листом від 15.09.2022 № 564 повідомив позивачу, що у картках на грошове забезпечення за 2011-2012 роки по Військовій частині НОМЕР_1 прізвище позивача відсутнє (а.с.18).

Так, місяцем підвищення (базовим) вважається місяць, у якому підвищено тарифну ставку (посадовий оклад), а не грошове забезпечення за рахунок його постійних складових, сума індексації визначається залежно від останнього підвищення окладу за посадою, яку обіймає військовослужбовець, а підвищення грошового забезпечення за рахунок інших складових, без підвищення окладу, не впливає на індексацію та не призводить до зміни базового місяця й зменшення суми індексації. Індексацію нараховують пропорційно відпрацьованому часу. При цьому, індексація не нараховується, якщо сума збільшення грошового забезпечення в місяці підвищення посадового окладу перевищує суму індексації.

Матеріалами справи підтверджується безперервне проходження позивачем військової служби у період з 20.01.2012 по 08.02.2022 року та одержання грошового забезпечення. Отже, виходячи з нормативно-правового регулювання у відповідній сфері правовідносин, позивач мав право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період до березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (місяця підвищення або базового місяця) січень 2008 року, оскільки розмір посадового окладу позивача підвищено востаннє в січні 2008 року згідно з п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Натомість, відповідач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження того, що індексація грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 роки нараховувалась та виплачувалась позивачу із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року у повному обсязі.

Слід зауважити, що постановою від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції від 24.02.2018 року, яка набрала чинності з 01.03.2018 року (далі Постанова КМУ від 30.08.2017 року № 704), Кабінет Міністрів України змінив систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Зокрема, відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Отже, фактично з 01.03.2018 року був визначений інший порядок встановлення та розміру посадового окладу, у зв`язку із чим такий місять є базовим місяцем при подальшому обчисленні розміру грошового забезпечення.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач також мав право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (місяця підвищення або базового місяця) березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Однак, відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що індексація грошового забезпечення за вказаний період нараховувалась та виплачувалась позивачу із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року у повному обсязі.

Доводи відповідача, що останній не може нести відповідальність за правильність нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, оскільки останній у період з 20.01.2012 по 07.12.2015 року проходив військову службу в інших військових формуваннях на різних посадах, є хибними.

Так, з Витягу з послужного списку позивача, останній був призваний на військову службу 03.01.2012 року Центральним ОРВК м. Запоріжжя та від самого початку був закріплений за Військовою частиною НОМЕР_1 .

Натомість, перебування позивача на посадах, які стосувались виконання ним поставлених завдань в межах інших військових частин, не свідчить про те, що він відраховувався зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . За таких обставин обов`язок стосовно правильності і повноти нарахування позивачу грошового забезпечення та, відповідно, здійснення його індексації, протягом всього спірного періоду ніс безпосередньо відповідач.

Також позивач протягом усього спірного періоду (з 20.01.2012 по 08.02.2022 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка спочатку належала до складу Внутрішніх військ МВС України, а після утворення Національної гвардії України зазначена військова частина увійшла до її складу.

За приписами пп.1 п.3 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13.03.2014 № 876-VII «Про Національну гвардію України» (далі Закон України від 13.03.2014 № 876-VII) головний орган військового управління Національної гвардії України, органи військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади Національної гвардії України є правонаступниками відповідних органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих навчальних закладів, навчальних військових частин, органів і підрозділів забезпечення, установ внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України.

Отже, відповідач є правонаступником Військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України, у тому числі в частині своєчасного та правильного нарахування позивачу індексації грошового забезпечення. За таких обставин, суд оцінює твердження відповідача у досліджуваній частині як юридично неспроможні.

Щодо твердження відповідача про те, що питання стосовно визначення суми індексації, розміру посадового окладу, базового місяця належать до виключної компетенції відповідача та є його дискреційним повноваженням, суд зауважує, що визначення базового місяця не є втручанням суду у дискреційні повноваження відповідача, оскільки уособлює собою захід, спрямований на остаточне вирішення спору між сторонами та повне відновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що невиплата позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 року № 1078, є підставою для нарахування та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 березень 2018 року відповідно до абз. 4 п. 5 Постанови КМУ від 17.07.2003 року № 1078.

При цьому, оскільки частина сум індексації грошового забезпечення за період з 20.01.2012 по 28.02.2018 та за період з 01.03.2018 по 08.02.2022 року була нарахована та виплачена відповідачем добровільно, у даному випадку наявні підстави для зобов`язання відповідача вчинити зазначені вище дії із застереженням, а саме з урахуванням раніше виплачених сум.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення. При цьому, доводи апеляційної скарги тотожні доводам відзиву на позов, та таким доводам надано оцінку судом першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2022 року в адміністративній справі №280/5972/22 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2022 року в адміністративній справі №280/5972/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко