Справа № 640/17313/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року у справі за позовом Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ

Головне управління ДПС у місті Києві звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути кошти платника податків ОСОБА_1 на суму податкового боргу у розмірі 473 767,73 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до інтегрованої картки платника податків відповідач на момент звернення до суду має заборгованість перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб та військового збору в розмірі 473 767,73 грн. Вказана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень № від 11.05.2019, № від 11.05.2019, № від 11.05.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що останнім не було отримано ані акт перевірки, ані податкові повідомлення-рішення від 11.05.2019 року, ані податкову вимогу від 05.07.2019 року, ані оскаржуване рішення суду першої інстанції, оскільки зазначені документи надсилалися за неправильною адресою: АДРЕСА_1 .

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме не вчинено жодних дій, направлених на встановлення фактичного зареєстрованого місця проживання відповідача шляхом звернення до відповідного органу реєстрації місця проживання (перебування) такої фізичної особи, не було здійснено виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, чим порушено вимоги частини 3-7 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім цього, апелянт зазначає, що справа не могла бути розглянута у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, оскільки позивач просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 473 767,73 грн, що у два рази перевищує суму, визначену у п.4 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також апелянт звертає увагу, що ним не отримано належним чином податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу №285089-17 від 05.07.2019 року, а тому податкове зобов`язання не набуло статусу узгодженого грошового зобов`язання, а отже не є податковим боргом, який підлягає стягненню у судовому порядку.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 05 травня 2023 року.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що доказів оскарження відповідачем зазначеної податкової вимоги, а також доказів сплати ним податкового боргу до суду надано не було.

Суд зазначив, що наявність у відповідача спірної заборгованості станом на момент розгляду справи підтверджується витягом з картки особового рахунку платника податків.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах ДПС та є платником податків за основним місцем обліку.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків, позивач на момент звернення до суду має заборгованість перед бюджетом з податку з податку на доходи фізичних осіб, військового збору у розмірі 473 767,73 грн. Вказана заборгованість виникла на підставі податкових повідомлень-рішень № від 11.05.2019, № від 11.05.2019, № від 11.05.2019 р.

Оскільки сума заборгованості в установлений законом строк відповідачем не сплачена, Головним управлінням ДПС у м. Києві на адресу відповідача надіслано податкову вимогу від 05.07.2019 №285089-17.

Враховуючи те, що податковий обов`язок щодо сплати узгоджених сум грошових зобов`язань у встановлені законодавством строки відповідачем не виконано, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За змістом п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до п.п.266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Як вбачається із матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення від 11.05.2019 року №, №, № та податкова вимога форми «Ф» від 05.07.2019 року №285089-17 направлялися позивачем за адресою АДРЕСА_2 та повернулися з відділення поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не заперечується наявність податкового боргу перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб та військового збору в розмірі 473 767,73 грн., єдиним доводом апеляційної скарги є направлення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги на невірну адресу позивача. Зазначає, що згідно відмітки в паспорті, останнім місцем проживання було зазначено - АДРЕСА_3 з 05.05.2015 року. Знято із реєстрації цього місця проживання позивача 24.12.2015 року.

З даного приводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 45 ПК України фізична особа - платник податків зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати не більше однієї податкової адреси.

В матеріалах справи містяться відомості з Інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України, з яких вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований у центральній базі даних/окремому реєстрі Державного реєстру за адресою проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно п.п.70.7 ст. 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Для заповнення заяви за формою № 5ДР використовуються дані документа, що посвідчує особу, та інших документів, які підтверджують зміни таких даних (пп. 2, 3 розділу IХ Положення № 822).

Внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) здійснюється протягом трьох робочих днів від дня подання фізичною особою заяви за формою № 5ДР до податкового органу за своєю податковою адресою (місцем проживання).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до позивача із відповідною заявою для внесення змін про податкову адресу останнього (реєстрації місця проживання), з огляду на що, доводи відповідача щодо направлення рішень контролюючого органу за невірною адресою, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що апелянт в скарзі зазначає, що дійсно проживав за адресою АДРЕСА_1 під час навчання в університеті.

Згідно з п.п.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності стягнення податкового боргу з відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку, у зв`язку з чим визначені в них суми грошових зобов`язань є узгодженими.

Доказів оскарження податкової вимоги чи погашення податкового боргу за визначеними податковими зобов`язаннями відповідач не надав.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 473 768,73 грн.

В частині доводів апелянта про те, суд не міг розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, чим порушив вимоги п. 4 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до суд з адміністративним позовом до про стягнення податкового боргу у розмірі 473 767,73 гривень.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2021 р. становив 2270 грн: 2270 грн х100=227 000 грн. Отже, на сума стягнення 473 767,73 грн перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, наведене унеможливлювало розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 7 частини третьої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

З огляду на результат апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року скасувати на ухвалити нове судове рішення.

Позов Головного управління Державної податкової служби у місті Києві задовольнити повністю.

Стягнути кошти платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму податкового боргу у розмірі 473 767 (чотириста сімдесят три тисячі сімсот шістдесят сім) грн 73 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко