Справа № 160/1556/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2023 року Справа № 160/1556/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
30.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 28.07.1981 по 09.10.1981, з 09.10.1981 по 15.10.1984, з 15.10.1984 по 28.01.1991 на підставі трудової книжки НОМЕР_2 , дата заповнення 28.07.1981;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після призначення пенсії, з форми РС-право позивачу стало відомо, що до страхового стажу останнього не зараховано періоди роботи з 28.07.1981 по 09.10.1981, з 09.10.1981 по 15.10.1984, з 15.10.1984 по 28.01.1991. Позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення до розгляду питання зарахування до страхового стажу останнього періодів роботи. Проте, за результатом розгляду вказаної заяви відповідачем повідомлено позивачу про відсутність підстав для такого зарахування, з причин невідповідності заповнення титульної сторінки трудової книжки вимогам пунктів 2.10-2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженій наказом Державного комітету СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 №162. Позивач не погоджується з такою позицією відповідача та вважає, що такі дії порушують його право на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим, звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 відкрито провадження у справі №160/1556/23 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
06.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №4021/23), в якому останній заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень відповідач вказує, що з 23.10.2022 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачу призначено пенсію згідно поданої заяви, за наявних наданих документів розраховано страховий стаж 31 рік 3 місяці 23 дні. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.07.1981, оскільки заповнення трудової книжки не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях працівників затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974. Позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення до розгляду питання зарахування до його страхового стажу періодів роботи з 28.07.1981 по 09.10.1981, з 09.10.1981 по 15.10.1984, з 15.10.1984 по 28.01.1991 згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 . Відповідачем надано роз`яснення позивачу щодо умов зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу останньої, а саме про необхідність надати підтверджуючі документи та звернутися з відповідною заявою до відділу обслуговування громадян для здійснення перерахунку пенсії. Відповідач наголошує, що трудова книжка заповнювалась в присутності позивача та завірена її підписом. Отже, відповідальність за заповнення трудової книжки несе, зокрема, власник трудової книжки, оскільки, підписуючи трудову книжку він погоджується з записами, внесеними на титульній сторінці. Разом з тим, позивач міг звернутися до адміністрації підприємства за останнім місцем роботи для внесення відповідних змін. Крім того, відповідач наголошує на дискреційних повноваженнях пенсійних органів з питань призначення та виплати пенсії. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 11.01.2023 про призначення пенсії за наданими додатковим документами.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про розгляд звернення» від 21.01.2023 №2251-1129/Б-01/8-0400/23 позивачу було повідомлено наступне.
З 23.10.2022 позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).
Відповідно до статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За період до 01.01.2004 обчислення трудового стажу здійснюється згідно з вимогами Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», відповідно до статті 62 якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція №58). До введення її в дію на території України була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена наказом Державного комітету СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція).
Згідно з пунктами 2.10-2.12 Інструкції зазначено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки.
Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів.
Титульна сторінка трудової книжки завіряється печаткою установи, яка вперше заповнює трудову книжку.
02.01.2023 позивач надав заяву про призначення пенсії за віком. За наданими документами загальний страховий стаж склав 31 рік 3 місяці 23 дні.
До загального страхового стажу немає підстави зарахувати періоди роботи за записами трудової книжки від 28.07.1981 № НОМЕР_2 , оскільки заповнення титульної сторінки не відповідає вимогам Інструкції.
Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тому, для зарахування до страхового стажу періодів вказаних в трудовій книжці позивачу необхідно надати підтверджуючі документи, з відповідною заявою, до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) територіального органу Пенсійного фонду України або скористатися вебпорталом електронних послуг Пенсійного фонду України.
Не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту Закон №1058-IV).
Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.
Отже, норми Закону №1058-IV умовами для призначення пенсії за віком визначають не лише вік (60 років), а й наявність відповідного страхового стажу на час досягнення віку.
Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку №637.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (абз. 2 п. 1, п.п. 2, 3 Порядку №637).
Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
За приписами ч.ч. 1-3 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Як визначено пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1, при прийманні документів працівник сервісного центру: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів тощо. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
На момент вчинення першого запису у трудовій книжці позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі Інструкція №162, зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 31.03.1987 №201).
Відповідно до пункту 1.4 глави 1 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки працівників і службовців» (СП СРСР, 1973, №21, ст.115) і цією Інструкцією.
Пунктом 2.2 глави 2 Інструкції №162 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються.
Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню). Записи проводяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 глави 2 Інструкції №162).
Зазначена Інструкція в Україні не застосовується з прийняттям наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110; далі Інструкція №58). Поряд з тим, пункти 2.4 та 2.12 глави 2 Інструкції №58 містять такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника.
Як підтверджено матеріалами справи, пенсійним органом з причин невідповідності титульної сторінки вимогам Інструкції №162, не враховано наступні періоди роботи позивача, згідно трудової книжки останнього серії НОМЕР_2 від 28.07.1981:
- 28.07.1981 призначити на посаду ст. бухгалтера-ревізора контрольно-ревізійного відділу Полтавського облуправління хлібопродуктів на підставі наказу №67-к від 28.07.1981 (запис №1);
- 09.10.1981 звільнена із займаної посади у порядку переводу до Полтавського комбінату хлібопродуктів на підставі наказу №83-к від 09.10.1981 (запис №2);
- 09.10.1981 прийняти на роботу в порядку переводу на посаду бухгалтера до Полтавського комбінату хлібопродуктів на підставі наказу №270 від 08.10.1981 (запис №3);
- 15.10.1984 звільнена за переводом до Полтавської експедиції з захисту хлібопродуктів, ст. 36 п. 5 КЗпП УРСР, на підставі наказу №327 від 17.09.1984 (запис №4);
- 15.10.1984 призначена у порядку переводу головним бухгалтером Полтавської експедиції з захисту хлібопродуктів на підставі наказу №110 від 15.10.1984 (запис №5);
- 28.01.1991 звільнена із займаної посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП УРСР на підставі наказу №6а від 28.01.1991 (запис №6).
Вказані записи у трудовій книжці позивача виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печатками роботодавців.
Записи в трудовій книжці ніким не оспорювались та в судовому порядку недійсними не визнавались.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.
Суд зауважує, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 28.07.1981 містить всі необхідні записи, які підтверджують факт роботи ОСОБА_1 у спірні періоди з 28.07.1981 по 09.10.1981 (записи №№1-2), з 09.10.1981 по 15.10.1984 (записи №№3-4), з 15.10.1984 по 28.01.1991 (записи №№5-6).
Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності певних недоліків в оформленні трудової книжки позивача, а саме: невідповідність титульної сторінки вимогам Інструкції №162 (разом з тим, у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про розгляд звернення» від 21.01.2023 №2251-1129/Б-01/8-0400/23 не зазначено, у чому саме полягає зазначена невідповідність), оскільки обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи зараховувати періоди роботи позивача з 28.07.1981 по 09.10.1981 (записи №№1-2), з 09.10.1981 по 15.10.1984 (записи №№3-4), з 15.10.1984 по 28.01.1991 (записи №№5-6), до страхового стажу останнього, діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 28.07.1981 по 09.10.1981, з 09.10.1981 по 15.10.1984, з 15.10.1984 по 28.01.1991, на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.07.1981, підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, для відновлення порушених прав позивача, слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 28.07.1981 по 09.10.1981, з 09.10.1981 по 15.10.1984, з 15.10.1984 по 28.01.1991, на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.07.1981.
Разом з тим, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивача, з урахуванням спірних періодів роботи з 28.07.1981 по 09.10.1981, з 09.10.1981 по 15.10.1984, з 15.10.1984 по 28.01.1991, на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.07.1981, з дати призначення пенсії, тобто з 23.10.2022.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 28.07.1981 по 09.10.1981, з 09.10.1981 по 15.10.1984, з 15.10.1984 по 28.01.1991, на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.07.1981.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 28.07.1981 по 09.10.1981, з 09.10.1981 по 15.10.1984, з 15.10.1984 по 28.01.1991, на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.07.1981.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням періодів роботи з 28.07.1981 по 09.10.1981, з 09.10.1981 по 15.10.1984, з 15.10.1984 по 28.01.1991, на підставі трудової книжки НОМЕР_2 від 28.07.1981, з дати призначення пенсії, тобто з 23.10.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 03.04.2023.

Суддя О.В. Царікова