Справа № 300/2264/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2023 р. справа № 300/2264/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій, -
ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі відповідач 2, ГУ ПФУ в Харківській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 15.11.1987 по 25.12.1988 в колгоспі «Правда», з 06.01.1989 по 30.09.1989 в колгоспі «ім. Мічуріна» та призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.07.2022, а також зобов`язання Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.07.2022, урахуванням до страхового стажу роботи періодів роботи з 15.11.1987 по 25.12.1988 в колгоспі «Правда», з 06.01.1989 по 30.09.1989 в колгоспі «ім. Мічуріна».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.05.2023. Зазначає, що при первинному розгляді звернення ОСОБА_1 до його страхового стажу не було зараховано період роботи з 03.10.1991 по 10.04.1992, оскільки запис №7 трудової книжки позивача від 20.09.1980 НОМЕР_1 містить невідповідність щодо дати звільнення з роботи у графі «дата звільнення» вказано 10.04.1992, а у графі «підстава звільнення» зазначено наказ про звільнення від 01.10.1992). Вказують, що пенсійними органами не покладається відповідальність на позивача щодо порушення порядку заповнення трудової книжки , а тільки зазначаються правові наслідки за порушення такого порядку незарахування спірного періоду роботи до страхового стажу. Окрім того, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області посилається на відсутність законних підстав для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 15.11.1987 по 25.12.1988 в колгоспі «Правда», з 06.01.1989 по 30.09.1989 в колгоспі «ім. Мічуріна», оскільки відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімуми трудової участі.
Вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки саме на пенсійні органи покладено обов`язок обрахування стажу роботи та встановлення усіх необхідних умов для призначення пенсії. Водночас, суд не наділений такими повноваженнями, отже не може зобов`язувати призначити пенсію. Також, на думку відповідача 1, позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 подав позовну заяву лише 21.04.2023, натомість рішення про відмову у призначенні пенсії прийняті 27.07.2022 та 15.11.2022. Звертає увагу суду, що із листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області віл 18.11.2022 №4553-4229/Х-02/8-0900/22 вбачається, що позивачу було відомо про відмову йому у призначенні пенсії, оскільки відповідь ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надана за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 . Із урахуванням викладеного вище, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 також заперечує щодо задоволення позовних вимог, з підстав, які зазначені у відзиві, який надійшов на адресу суду 23.05.2023. Зазначає, що позивач подав документи для призначення пенсії до відповідача 1, водночас за принципом екстериторіальності органом, що призначатиме пенсію, було обрано ГУ ПФУ в Харківській області. Вважає, що до страхового стажу позивача правомірно не зарахований період роботи з 03.10.1991 по 10.04.1992, оскільки є невідповідність дати наказу про звільнення фактичній даті звільнення, що порушує вимоги п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. Також пояснює, що періоди роботи з 15.11.1987 по 25.12.1988 та з 06.01.1989 по 30.09.1989 не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що записи №8-11 у трудовій книжці також не відповідають вимогам зазначеної вище Інструкції. Враховуючи викладене вище, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши адміністративну справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
19.07.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області за призначенням пенсії за віком, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с. 60).
Змістом розписки повідомлення від 19.07.2022 підтверджується, що разом із заявою про призначення пенсії позивач подав трудову книжку (а.с. 61).
Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 від 20.09.1980 серії НОМЕР_1 та встановлено, що позивач здобув страховий стаж працюючи, у тому числі, за наступні періоди:
з 15.11.1987 по 25.11.1988 за професією будівельника у колгоспі «Правда» (записи №8-9);
з 06.01.1989 по 30.09.1989 за професією робітника у будівельній бригаді у колгоспі «ім. Мічуріна» (записи №10-11);
з 03.10.1991 по 10.04.1992 за професією сучкоруба у Бабаєвському ЛХУ (записи №16-17) (а.с. 23-28).
Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 27.07.2022 №20 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із недостатньою кількістю років страхового стажу. Страховий стаж заявника становить 27 років 10 місяців 22 дні (а.с. 66).

Листом від 28.10.2022 №0900-0303-9/37116 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області попрохало повернутися до відпрацювання заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 19.07.2022 (а.с. 71).

09.11.2022 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило про перегляд електронної пенсійної справи позивача (а.с. 72).

Листом від 18.11.2022 №4553-4229/Х-02/8-0900/22 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надіслало позивача нове рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.11.2022 №20 (а.с. 21).

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 15.11.2022 №20, до страхового стажу позивача не зарахований період з 03.10.1991 по 10.04.1992 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки є невідповідність дати наказу (01.10.1992) у записі про звільнення з роботи. Також не зараховані періоди роботи з 15.11.1987 по 25.12.1988, з 06.01.1989 по 30.09.1989, оскільки записи у трудовій книжці оформлені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (а.с. 22).

Водночас, позивач вважає протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області лише щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 15.11.1987 по 25.12.1988, з 06.01.1989 по 30.09.1989, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон України №1058).

Відповідно до ст. 24 Закону України №1058, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій (надалі Закон України №1788).

Відповідно до ст. 2 Закону України №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів (надалі Положення №310).

Пункт 2 Положення №310 регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно із абз. 2 п. 2 Положення №310, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до запису №8 трудової книжки від 20.09.1980 серії НОМЕР_1 , позивач з 15.11.1987 прийнятий на посаду будівельника у колгоспі «Правда». Водночас, у графі 4 не зазначено назву документа, на підставі якого було зроблено запис (а.с. 25).

Згідно із записом №9 трудової книжки від 20.09.1980 серії НОМЕР_1 , позивач з 25.11.1988 звільнений із займаної посади. У графі 4 зазначеного запису також не вказано підставу його внесення (а.с. 25).

Відповідно до запису №11 трудової книжки від 20.09.1980 серії НОМЕР_1 , позивач з 30.09.1989 звільнений з посади робітника у будівельній бригаді у колгоспі «ім. Мічуріна». У графі 4 зазначеного запису знову ж таки не вказано підставу його внесення (а.с. 25).

Згідно із записом №17 трудової книжки від 20.09.1980 серії НОМЕР_1 , позивач з 10.04.1992 звільнений з посади сучкоруба у Бабаєвському ЛХУ. При цьому, у графі 4 як підстава внесення запису зазначений наказ від 01.10.1992 №57. Отже, дата наказу про звільнення не відповідає фактичні даті звільнення.

Відповідно до п. 6 Положення №310, всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки.

Записи №8-9 зазначеної трудової книжки містять підписи інспектора відділу кадрів та засвідчені печаткою колгоспу «Правда». Записи №10-11 містять підписи голови колгоспу «ім. Мічуріна» та засвідчені печаткою колгоспу «ім. Мічуріна». Запис №17 засвідчено печаткою відділу кадрів Бабаєвського ЛХУ.

Згідно із п. 13 Положення №310, обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, тому не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Щодо посилань відповідача 1 у відзиві про ненадання позивачем інформації про фактично відпрацьовані людино-дні із встановленим мінімумом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Закону України №1788, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Водночас, відповідачами не доведено, що позивач як член колгоспу без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а тому періоди його роботи у колгоспі слід враховувати повністю незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв чи виконання встановленого мінімуму трудової участі.

Таким чином, відповідач 2 безпідставно не зарахував ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 15.11.1987 по 25.12.1988, з 06.01.1989 по 30.09.1989 та з 03.10.1991 по 10.04.1992.

Водночас, на переконання суду позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 15.11.1987 по 25.12.1988, з 06.01.1989 по 30.09.1989 не забезпечить поновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення за умови наявності чинного рішення відповідача 2 про відмову у призначення пенсії.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням необхідності застосування ефективного способу захисту порушених прав. Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, на думку суду, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 про відмову позивачу у призначенні пенсії від 15.11.2022 №20.

Щодо зобов`язання призначити пенсію, судом зроблено наступні висновки. Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України №1058, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Разом з цим, суд зазначає, що оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено ГУ ПФУ в Харківській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо дати призначення позивачу пенсії за віком пенсійним органом, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Порядок № 22-1) передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, за призначенням пенсії за віком позивач звернувся 19.07.2022, отже за наслідками повторного розгляду заяви позивача, пенсія йому має бути призначена саме з цієї дати.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, слід стягнути з ГУ ПФУ в Харківській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1000 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи, 5 Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.11.2022 №20 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 про призначення пенсії за віком за результатами розгляду якої було прийнято рішення від 15.11.2022 №20 про відмову у призначенні пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи, 5 Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) частину сплаченого ним судового збору в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 02 червня 2023 р.