Справа № 420/12045/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття (не скасування) арешту з транспортного засобу ВАЗ 21093, н/з 3578 О А, 1995 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, належного ОСОБА_1 , із переданням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, та зобов`язання відповідача зняти арешт з транспортного засобу ВАЗ 21093, н/з НОМЕР_2 , 1995 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, належного ОСОБА_1 , із переданням відповідних відомостей про таке зняття (скасування) до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області щодо зняття транспортного засобу з реєстрації, у зв`язку із продажем, але йому було повідомлено про наявність обтяження арешту ТЗ накладеного у 2009 році.

Позивачем з`ясовано, що арешт накладений ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області борг у розмірі 24 233,54 грн., інформацію про арешт було внесено РЕВ-1 ДАІ ГУ МВС України в Одеській області.

З урахуванням наведеного позивач звернувся з відповідним листом до відповідача та останнім йому повідомлено про те, що інформації щодо позивача, а саме наявності виконавчих проваджень на виконанні не знаходяться. Будь якої іншої інформації щодо боргових зобов`язань позивача у відділі відсутня.

Відповідачем відзиву на адміністративний позов не надано.

Ухвалою суду від 29.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 належить транспортний засіб ВАЗ 21093, н/з НОМЕР_2 , 1995 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 від 11 березня 2005 року (а.с.11-12)

В вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області щодо зняття зазначеного вище транспортного засобу з реєстрації у зв`язку із продажем, але йому було повідомлено у зв`язку з наявністю обмеження - арешту ТЗ накладеного у 2009 році.

Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області листом №31/15/5141-П272 від 21.09.2022 року повідомив про те, що відповідний транспортний засіб перебуває під обмеженням, а саме:

- арешт, накладений ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області (вих..№56858 від 23 листопада 2009 р.) борг у розмірі 24 233,54 грн., інформацію про арешт було внесено РЕВ-1 ДАІ ГУМВС України в Одеській області (а.с.9).

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся за роз`ясненнями та необхідністю скасування арешту до зазначеного ВДВС.

Біляївський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надав лист-відповідь від 21.09.2022 року №20075/21.12 та повідомив позивача про те, що: проведеною перевіркою інформації щодо боржника гр. ОСОБА_1 у АСВН, було встановлено, що у Біляївському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчі провадження стосовно грошових зобов`язань гр. ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на виконанні не знаходяться. Будь-яка інша інформація щодо боргових зобов`язань гр. ОСОБА_1 у відділі відсутня. Відповідно до ч.2 розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву органу державної виконавчої служби приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Для вирішення питання про зняття арешту з Вашого автомобіля ВАЗ 21093 д/н НОМЕР_5 , Вам необхідно звернутись до суду (а.с.10).

Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо не зняття арешту, позивач звернувся о суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані із виконанням дій, які регулюються як нормами Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, так і нормами Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999, яке діяло на час накладення арешту на майно позивача.

Статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (у відповідній редакції) регулювалася процедура відкриття виконавчого провадження, " а саме державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносив постанову про відкриття виконавчого провадження. Частиною шостою цієї статті передбачено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження мав право накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження.

Арешт на майно боржника міг накладатися державним виконавцем у встановлений статтею 55 цього Закону спосіб, зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до частини другої статті 55 Закону України"Про виконавче провадження" N°606-XIV від 21.04.1999, у разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону (стаття 24 зазначеного Закону).

Як зазначено у пункті 8 частини першої статті 37 цього Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у випадках фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Наслідками закінчення виконавчого провадження на підставі статті 38 цього закону є припинення чинності арешту майна боржника.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" №l404-VIII віл 02.06.2016, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини е: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання шодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках, як передбачено у ч.5 ст.59 зазначеного вище Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду.

За правилами ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. В свою чергу, за вимогами пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до пункту 8.19 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №62274/5 від 25.12.2008, завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання.

Строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, відповідно до п.9.9. цього Порядку, становить 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999(далі - Закон №606, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 5 Закону №606 встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

При цьому, приписами ч.1 ст.7 Закону №8606 встановлювалось, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 1 ст. 55 Закону №606).

В той же час, ч. 2 ст. 55 Закону №606 чітко зазначено, що державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Частиною 1 статті 25 Закону № 606 визначено, що державний виконавець здійснює виконавці дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37цього Закону: повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40цього Закону: повернення виконавчого документа (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Згідно із ч.2 ст. 37 Закону №606 про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

За приписами ч. 1, 2 ст. 38 Закону № 606, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проваляться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Із наведеного слідує, що саме на державного виконавця покладався обов`язок у разі винесення ним постанови про закінчення виконавчого проваджені зокрема, на підставі ст.37 3акону №606, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, якщо у такому виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, зазначити у постанові про закінчення виконавчого провадження про скасування арешту, накладеного на майно боржника, та вчинити відповідні дії щодо реєстрації припинення такого обтяження шляхом направлення відомостей до підрозділу МВС, що здійснює реєстрацію транспортних засобів.

Однак, всупереч наведених положень права відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на зняття арешту з майна позивача.

Суд також враховує, що згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах держави виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008, чинного до 19.07.2017 (далі Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.

Відповідно до пункту 9.10 Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями "затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями; номенклатуру справ приватного виконавця (далі - Правила).

Відповідно до положень розділу XI Правил передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Таким чином із викладеного вбачається, що знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.

Як вбачається з листа Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 21.09.2022 року №20075/21.12 у відділі станом на поточну дату відсутні виконавчі провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1 .

Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру боржників за параметрами запиту боржника - фізична особа: ОСОБА_1 , Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , - інформація відсутня.

Будь-яких виконавчих проваджень щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, боржником у яких був би ОСОБА_1 і для забезпечення виконання яких накладався арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження немає.

За наведеного на даний час відсутні будь-які підстави для того, щоб продовжувало свою дію обтяження у вигляді арешту майна боржника, накладеного ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області (за вих. №56858 віл 23 листопада 2009 р.) та інформацію, про який було внесено РЕВ-1 ДАІ ГУМВС України в Одеській області.

В той же час, запис про обтяження зберігається в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Одеській області і на сьогоднішній день позивач позбавлений можливості отримати рішення про припинення такого обтяження.

У відповідача, через відсутність на виконанні відповідного виконавчого документа, відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIl 02.06.2016, і зняття арешту з майна боржника за правилами частини першої статті 40 цього Закону.

Ураховуючи вищевикладене існування не знятого арешту майна боржника порушує права позивача.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об?єднаного Королівства" (Chahalv. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02).

Відповідно до ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах. передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно інформації з АСВП відносно позивача відсутні буд-які відкриті виконавчі провадження виконавче провадження в рамках яких було б накладено арешт на транспортний засіб, проте станом на теперішній час арешт з нього не знятий

Враховуючи наявність відомостей про накладений арешт та відповідний запис у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів МВС; відсутність підстав для продовження обтяження на майна; неможливість скасування арешту в позасудовому порядку; відсутність будь якого спору щодо стягнення боргу; знищення виконавчих проваджень, в рамках яких було накладено арешт, за строком зберігання; те, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття вказаного арешту, необхідним є скасування арешту транспортного засобу ВАЗ 21093, н/з НОМЕР_2 , 1995 року виготовлення, кузов № НОМЕР_6 , білого кольору, належного ОСОБА_1 , із внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС та зобов`язання відповідача зняти означений арешт з позивача.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до суду надано платіжну інструкцію про сплату судового збору за подання адміністративного позову №0.0..1 від 01.05.2023 року у розмірі 2148,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1073,60 грн. з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), оскільки саме така сума судового збору є співмірною до задоволених вимог (одна немайнова вимога).

Водночас, суд вказує, що з аналізу всіх заявлених позовних вимог суд доходить висновку, що позивачем також сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимоги зобов`язального характеру, які в свою чергу є похідними від вимоги визнання протиправною бездіяльність відповідача та згідно яких у позивача не виникає обов`язку сплачувати судовий збір, з підстав чого такі кошти підлягають поверненню.

Таким чином, щодо суми 1073,60 грн. (яку сплачено позивачем за вимогу зобов`язального характеру), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем при поданні адміністративного позову у даній справі надмірно сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., суд доходить висновку щодо необхідності повернення надміру сплаченого судового збору ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття (не скасування) арешту з транспортного засобу ВАЗ 21093, н/з 3578 О А, 1995 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, належного ОСОБА_1 , із переданням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС.

Зобов`язати Біляївський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з транспортного засобу ВАЗ 21093, н/з НОМЕР_2 , 1995 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , білого кольору, належного ОСОБА_1 , із переданням відповідних відомостей про таке зняття (скасування) до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС.

Стягнути з Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 01.05.2023 року.

Повернути через Управління державної казначейської служби України в м. Одесі Одеської області, ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 01.05.2023 року за подання адміністративного позову у даній справі.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_4 ).

Відповідач Біляївський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (67602, Одеська область, м. Біляївка, вул. Заводська, буд.19, ).

Суддя Іванов Е.А.