Справа № 380/15552/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15552/22 пров. № А/857/1851/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року (судді Ланкевича А. З., ухвалене у письмовому провадженні у м. Львові) у справі № 380/15552/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 ( далі позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач- ), в якому просила суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 30.09.2022 № 60 про відмову в переведенні її з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області перевести її з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 30.09.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив їй у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» у зв`язку з недостатністю спеціального стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII. Натомість зазначала, що стаж роботи її на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, станом на 01.05.2016 становив більше 20 років, при цьому вона продовжувала працювати на посаді, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 30.09.2022 № 60 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 26.09.2022.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову в сумі 992 грн 40 коп.

Із вказаним рішенням не погодилось ГУ ПФУ у Львівській області, відтак звернулось до суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним дослідженням обставин справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач не набула право на пенсію згідно з нормами Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки в неї відсутній необхідний стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII. Наголошує на тому, що з 04.07.2001 (з дня набрання чинності Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування») дія Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування. Вказує, що при визначенні права особи на призначення пенсії за Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» необхідно керуватися записами у трудовій книжці та аналізувати відповідність займаної особою посади посадам, визначеним ст. 25 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу». Враховуючи, що в період роботи в органах місцевого самоврядування позивач обіймала посади, за якими після 04.07.2001 присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця, відтак, на думку апелянта, відсутні підстави для переведення позивача з пенсії по віку на пенсію державного службовця

Позивач скористалася своїм процесуальним правом та подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то колегія суддів вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 06.03.2022 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058.

Як видно з трудової книжки позивачки від 10.09.1984 серії НОМЕР_1 , остання працювала, зокрема:

з 01.03.1994 на посаді інспектора-спеціаліста архіву загального відділу міської адміністрації Львівської міської ради народних депутатів;

з 01.03.1994 переведена на посаду інспектора-спеціаліста архіву загального відділу міської адміністрації;

з 31.05.1994 прийняла присягу державного службовця. Віднесено до 6 категорії присвоєно 13 ранг державного службовця;

з 21.08.1995 у зв`язку з утворенням департаменту, переведена виконуючою обов`язки працівника сектору прийому, обробки кореспонденції та нормативних документів, головного спеціаліста департаменту організаційного та інформаційного забезпечення роботи міської ради та виконкому;

з 12.10.1995 призначена на посаду головного спеціаліста, керівника сектору прийому, обробки кореспонденції та нормативних документів департаменту (з 31.12.1996 вказана посада перейменована у начальника сектору);

з 20.03.1996 присвоєно 12 ранг державного службовця в межах посад 6 категорії достроково;

з 01.09.1998 присвоєно черговий 11 ранг державного службовця в межах відповідної категорії посад;

з 01.08.2000 переведена на посаду начальника відділу діловодства департаменту організаційного та інформаційного забезпечення;

з 02.10.2000 присвоєно 10 ранг державного службовця в межах 5 категорії посад;

з 04.07.2001 посада віднесена до 5 категорії посад органів місцевого самоврядування. Присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Складена присяга;

з 14.08.2002 переведена на посаду начальника відділу діловодства організаційно-інформаційного управління;

з 01.11.2002 присвоєно 9 ранг державного службовця в межах 5 категорії посад;

з 05.01.2004 переведена на посаду начальника відділу адміністративних послуг організаційно-інформаційного управління;

з 04.01.2007 переведена на посаду начальника відділу адміністративних послуг адміністративно-господарського управління (з 16.10.2009 відділ перейменовано у «Центр обслуговування мешканців»;

з 02.06.2014 переведена на посаду начальника відділу «Центр надання адміністративних послуг» адміністративно-господарського управління. Збережено 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 5 категорії посад;

з 02.01.2017 по 31.08.2022 переведена на посаду заступника начальника управління-начальника відділу-адміністратора відділу адміністративних послуг управління адміністративних послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради.

26.09.2022 позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 30.09.2022 № 60 відмовлено позивачу у переході на пенсію державного службовця, посилаючись на відсутність необхідного стажу роботи. Відмову, зокрема, мотивовано тим, що у період з 04.07.2001 по 31.08.2022 заявниця працювала посадовою особою місцевого самоврядування у Львівській міській раді, проте посади органів місцевого самоврядування не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Враховуючи зазначене, відповідач-2 прийняв рішення про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії щодо переходу на пенсію державного службовця у зв`язку з відсутністю підстав.

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію держаного службовця позивач досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ мала понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та мала необхідний страховий стаж, відтак позивач набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, загалом відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Законом № 889-VIII, який набув чинності 01.05.2016, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З наведеного видно, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

Підставою для відмови позивачу в переведенні на пенсію державного службовця стала відсутність у позивача стажу на посадах державної служби, необхідного для призначення пенсії відповідно до Закону № 3723.

Щодо цього колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону № 899-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Із аналізу наведених вище норм обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016, видно, що до моменту вступу в дію Закону № 899-VIII, обчислення стажу здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

Тобто, у цьому випадку необхідно керуватися Порядком № 283.

Згідно пункту 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-IIІ від 07.06.2001.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Крім того, статтею 46 Закону № 889 та пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 передбачено, що, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Аналогічна позиція повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними в постановах від 10.05.2018 у справі № 351/1792/17 та від 26.06.2018 у справі №735/939/17.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону № 2493-IIІ (в редакції станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Як видно з матеріалів справи, позивачка з 04.07.2001 по 31.08.2022 займала різні посади в органах місцевого самоврядування, які, враховуючи наведені законодавчі норми, зараховуються до стажу на державній службі.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач має право на призначення пенсії по віку відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки вона має стаж на посаді державної служби понад 20 років; досягла віку, визначеного законом, та має відповідний страховий стаж.

Отже, станом на час звернення до відповідача із заявою про переведення із пенсії за вислугу років на пенсію державного службовця позивач мала необхідний стаж (вислугу років) державного службовця, що підтверджується матеріалами справи, а тому відмова пенсійного органу у переведенні її на пенсію державного службовця є протиправною.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року у справі № 380/15552/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин