Справа № 607/3476/23
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2023 Справа №607/3476/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Крук А. В.,

представника позивача Дацюка Ю. Б.,

представника відповідача Кондрат Л. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Дмитровської Ірини Ігорівни, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6518182 від 08 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Дмитровської Ірини Ігорівни, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції(далі УПП в Тернопільській області ДПП) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6518182 від 08 лютого 2023 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 08 лютого 2023 року інспектором 1го батальйону 1ї роти УПП в Тернопільській області сержантом поліції Дмитровською I. I. без складання будьякого протоколу була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на підставі ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Вважає накладене стягнення неправомірним і необґрунтованим, так як жодного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП він не вчиняв і підстав притягувати його до адміністративної відповідальності не було.

Так, 08 лютого 2023 року близько 17 год. позивач керував службовим автомобілем Тойота Проац Сіті Версо, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Тернопіль по вул. Будного, 231. ОСОБА_1 рухався автомобілем до свого офісу «Цілковита Безпека», який знаходиться на вул. Об`їзна, 12/9 а 2 у м. Тернополі, оскільки займається підприємницькою діяльністю. В`їзд до офісу по вул. Об`їзна був заблокованим, адже працівники поліції оформляли ДТП і можливості там проїхати не було. Саме тому він повернув в інший заїзд до офісу по вищевказаній АДРЕСА_1 , адже іншого шляху під`їхати не існує. Будьяких обмежуючих знаків і розмітки, яка б забороняла поворот там не було. В той час, коли автомобіль позивача повернув ліворуч на вищевказану вулицю і проїхав в напрямку офісу, до нього на службовому автомобілі під`їхали два працівники поліції: чоловік та жінка. Поліцейський чоловік не представився, а поліцейська жінка ОСОБА_2 склала на нього постанову. Вони спочатку наголосили, що автомобіль позивача порушив вимогу дорожньої розмітки 1.3, тобто, що він перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п. 34 ПДР України. Позивач почав пояснювати про заблоковану вулицю внаслідок ДТП і неможливість під`їхати до роботи і те, що вимушений був повернути саме в цьому місці. Крім того, позивач показав працівникам поліції на автодорогу в місце повороту та на відсутність подвійної суцільної лінії на полотні дороги, про яку вони зазначили в постанові.

Прямо на місці зупинки керованого позивачем автомобіля він висловив заперечення на дії поліцейських і попросив працівників поліції показати докази і відеозапис, який вказано в постанові, як доказ. Працівники поліції відмовились надати позивачу будьякі докази і не опитали свідків, які були присутні і також вказували на те, що будьякої забороняючої розмітки на автодорозі немає.

Не зважаючи на пояснення позивача та прохання розібратися в даній ситуації, стосовно нього було винесено постанову EAC № 6518182 від 08 лютого 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Протокол про скоєння адміністративного правопорушення не складався і не надавався.

Постанова, складена відносно позивача не відповідає вимогам діючого законодавства, а саме: не вказані всі обставини, установлені при розгляді справи, тобто вказано те, що він керував транспортним засобом і перетнув подвійну суцільну лінію, що не відповідає дійсності.

Своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України ОСОБА_1 не визнає, оскільки вимог закону не порушував.

В порушення вимог щодо оформлення протоколу згідно КУпАП в протоколі не зазначено свідків правопорушення, посилаючись на те, що вони нібито є зацікавленими особами, хоча КУпАП України не знає таких обмежень і прямо вимагає фіксації даних та пояснень свідків, як будьяких осіб, про яких є дані, що їм відомі обставини, які підлягають встановленню по даній справі, розгляд справи носив закритий характер і проходив прямо на дорозі і без участі адвоката якого я бажав, щоб він був і надав мені правову допомогу. Окрім самого грубого порушення процесуального законодавства, зазначене говорить ще й про упередженість до мене співробітника УПП, який виніс постанову.

Окрім наведеного, розгляд справи на місці, без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, не тільки порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 3 КУпАП. За таких умов права позивача при такому розгляді справи грубо порушено.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просить суд: скасувати постанову серії ЕАС № 6518182 від 08 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 1го батальйону 1ої роти ТОГ УПП в Тернопільській області, сержантом поліції Дмитровська І. І. за ч. 1 ст. 122 КУПАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн; провадження по адміністративній справі у відношенні позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі № 607/3476/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

24 березня 2023 року судом зареєстровано відзив представника відповідача УПП в Тернопільській області ДПП, у якому остання просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів відзиву зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР, Правила).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

Матеріалами відео фіксації зафіксований факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Розмітка є одним із найважливіших засобів регулювання дорожнього руху і значною мірою впливає на безпеку дорожнього руху. Висока ефективність дорожньої розмітки пояснюється насамперед тим, що вона постійно перебуває в полі зору водія, допомагає йому правильно вибирати положення транспортного засобу на проїзній частині багатосмугових доріг, сприяє кращому орієнтуванню в напрямку дороги, обмежує в необхідних місцях маневрування транспортних засобів, сприяючи тим самим підвищенню безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 8.5 ПДР дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху.

Основне призначення горизонтальної розмітки упорядкування руху транспортних потоків і розподіл їх по всій ширині проїзної частини. За допомогою горизонтальної розмітки можуть бути введені окремі обмеження в русі (заборона обгону, зупинки, стоянки, тощо).

У відповідності до положень розділу 34 ПДР горизонтальна дорожня розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Горизонтальна розмітка 1.3 складається з двох паралельних суцільних ліній шириною 10 см кожна і відстанню між лініями 10 см. За допомогою такої розмітки збільшують боковий інтервал під час зустрічного роз`їзду транспортних засобів, які рухаються по смугах, розташованих біля повздожньої осі дороги. Перетинати подвійні суцільні лінії забороняється як для виконання обгону, так і для виконання повороту праворуч або ліворуч.

Вважає такими, що не заслуговують на увагу та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності твердження позивача, викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Дацюк Ю. Б. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Кондрат Л. Р. у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у письмовому відзиві, просила відмовити у його задоволенні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що наприкінці лютого 2023 року їхала із чоловіком позивачем ОСОБА_1 від лікаря, рухались у місті Тернополі в напрямку Західного ринку. За світлофором перед рестораном «Братислава» побачили затор і чоловік повернув ліворуч, щоб об`їхати його. Свідок не бачила знаків і дорожньої розмітки, яка б перешкоджала здійснити маневр. За їхньою машиною під`їхали поліцейські. Чоловік вийшов і розмовляв з ними. Розмітки і суцільної подвійної лінії на дорозі свідок не бачила, вона дивилася на дорогу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що в лютому 2023 року в обідню пору перебував на робочому місці на Західному ринку. Працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , при заїзді на заправку Мото на вул. Ст. Будного в м. Тернополі, практично на території ринку. Рух позивача до його зупинки свідок не бачив. Представник поліції пояснив, що зупинили ОСОБА_1 , бо він перетнув подвійну суцільну лінію. Свідок вийшов до заїзду подивитися, там цих полос не було видно, бо дорога була заметена снігом. А чи була там розмітка взагалі свідок не знає. На даний момент розмітка є. В транспортному засобі позивача під час його руху свідок не знаходився.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6518182 від 08 лютого 2023 року, ОСОБА_1 08 лютого 2023 року о 17.07 год. в м. Тернопіль по вул. Будного, 32 керуючи ТЗ (Toyota Proace City Verso, НОМЕР_2 ) перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. До постанови додаються відео з камери 473069.

Відтак, до правовідносин між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП (в редакції станом на час вчинення правопорушення) передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 8.5 ПДР дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками. вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху.

У відповідності до положень розділу 34 ПДР горизонтальна дорожня розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Лінію 1.3 перетинати забороняється.

Тобто, у виниклому між сторонами спорі відповідач повинен належними та допустимими доказами довести, що ОСОБА_1 , всупереч положень ПДР перетнув лінію дорожньої розмітки 1.3.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будьякого доказу, якто наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

У спірній постанові серії ЕАС № 6518182 від 08 лютого 2023 рокувказано, що до постанови додається відео з камери 473069.

Оглядом матеріалів диску, наданого суду представником відповідача встановлено наявність відеозапису із камери відео реєстратора автомобіля патрульних поліцейських.

Так, встановлено, що працівники поліції на службовому автомобілі їдуть по вул. С. Будного у крайній правій смузі, їм назустріч рухається транспортний засіб Тойота Проац Сіті Версо, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, який здійснював рух у крайній лівій смузі руху свого напрямку. Перед службовим автомобілем поліцейських, ОСОБА_1 повернув ліворуч відносно напрямку руху свого автомобіля Він перетинає лінію розмітки та дві смуги в напрямку руху автомобіля працівників поліції.

З огляду на те, що подія мала місце у лютому, на узбіччі дороги лежав сніг, а розмітка частково була перекрита сніговим покривом, який місцями розтанув, суд не має можливості встановити наявність чи відсутність розмітки 1.3. в місці, де ОСОБА_1 здійснив поворот ліворуч.

Як вбачається зі змісту позову, позивач не заперечує факт здійснення повороту, однак стверджує, що в зоні його здійснення не було встановлено наявність розмітки 1.3, оскільки на момент паркування проїзна частина була покрита мокрим снігом.

Із приєднаних до матеріалів справи матеріалів відеофіксації чітко вбачається, що позивачем було здійснено поворот ліворуч через дві смуги для руху в одному напрямку, при цьому наявність чи відсутність подвійної суцільної дорожньої горизонтальної розмітки не вбачається.

Обвинувачуючи позивача в тому, що він перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 34. ПДР України, за обстановки, яка тоді була на відрізку дороги, працівникам поліції перш за все мало б бути відомо, що дорожня розмітка повинна відповідати вимогам національного стандарту, має бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху, а на ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (наприклад: сніг) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки, хоча останніх на дорозі з відеоматеріалів не вбачається.

Разом з тим, сам по собі факт візуального несприйняття дорожньої розмітки позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення ПДР, оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природи так і суб`єктивних процесів (швидкість сприйняття та аналізу дорожньої обстановки, здатність уважно спостерігати за нею).

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на те, що судом встановлено обставини зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 з підстав порушення ним правил ПДР та подальше складення відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6518182 від 08 лютого 2023 року, однак не здобуто даних, які б підтвердили або спростували доводи сторін про наявність чи відсутність на ділянці дороги (м. Тернопіль, вул. Будного, 32) подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, суд у відповідності до вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України приймає рішення про скасування спірної постанови та надіслання справи на новий розгляд до УПП в Тернопільській області ДПП.

Щодо посилання позивача на нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, суд роз`яснює, що системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 1222, частинами другою, третьою статті 1321, статтею 1322 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 1322 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, з огляду на вказані положення, поліцейський дотримав вимог процесуального закону при складанні спірної постанови.

Щодо позовних вимог, заявлених до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Дмитровської Ірини Ігорівни, суд відзначає наступне.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів, та їх заміна у разі необхідності.

Верховний Суд у постановах від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16 та від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17 виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку інспектор є неналежним відповідачем за цим позовом, оскільки вона під час розгляду справи діяла від імені УПП в Тернопільській області ДПП.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

З огляду на те, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача УПП в Тернопільській області ДПП на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 268,4 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 17377, 90, 205, 241246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6518182 від 08 лютого 2023 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень скасувати, а матеріали справи надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 268 (двісті шістдесят вісім),40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль, 46003;

Відповідач 2: інспектор 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Дмитровська Ірина Ігорівна, адреса місця роботи: вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль, 46003.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О.Герчаківська