Справа № 606/854/23
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/854/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Іванченко А.М., при секретарі Порчик Р.І., за участю представника позивача Маркушевського Б.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Теребовля в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, третя особа інспектор Мерва Петро Іванович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває вказана справа. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою серії ЕАС № 6924316 від 02.05.2023 року винесеною поліцейським СРПП ВП №3 (м.Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Мерва П.І. застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУПАП. Згідно вказаної постанови, 02.05.2023 року о 10 годині 38 хвилин, по вул.Князя Василька, 77а у м.Теребовля, вона керуючи транспортним засобом Renault Megan Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушила вимоги п.8.4 ПДР України, внаслідок чого скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУПАП. Вважає вказану постанову винесеною з порушенням чинного законодавства, тому просила її скасувати, також стягнути на її користь суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу .

Ухвалою суду від 09 травня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15 травня 2023 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву від ГУНП в Тернопільській області, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність, з огляду на те, що 02.05.2023 року о 10 годині 38 хвилин, по вул.Князя Василька, 77а у м.Теребовля, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Megan Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.2 « Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушила вимоги п.8.4в ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУПАП. Поліцейським СРПП ВП №3 (м.Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Цимбала Р.В. було виявлено дане порушення та винесено на позивача постанову серії ЕАС № 6924316 за ч.1 ст. 122 КУПАП, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. На підтвердження порушень вимог ПДР та норм КУпАП відповідачем також надані відеоматеріали фіксації порушення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі у зв`язку із зайнятістю по службі.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом установлено, що постановою серії ЕАС № 6924316 від 02.05.2023 року винесеною поліцейським СРПП ВП №3 (м.Теребовля) Мерва П.І. застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУПАП, за фактом того, що 02.05.2023 року о 10.38 год. по вул.Князя Василька, 77а у м.Теребовля, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Megan Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.2 « Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушила вимоги п.8.4в ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУПАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.3ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положенням ч.1 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів».

Відповідно до п.8.4 в ПДР: «заборонні знаки» запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.2 забороняє рух усіх механічних транспортних засобів. Дія знаку поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Відповідно до вимог статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення. Пункт 7 вказаної постанови «До постанови додаються» не містить будь-яких додатків. (а.с.6)

Судом встановлено те, що на підтвердження того факту, що позивач вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУПАП відповідач надав відеозапис. Однак цей доказ не вказаний як такий, що долучений до постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому на думку суду є неналежним.

З цього приводу висловився Верховний суд у постанові від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, який вказав на неналежність доказів, які не долучені до постанови про накладення адміністративного стягнення.

Водночас суд дослідив цей доказ у судовому засіданні та встановив , що на ньому підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУПАП, оскільки з відео вбачається факт порушення позивачем вимоги п.8.4в ПДР України.

Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

В якості доказу правомірності винесення оскаржуваної постанови відповідачем надано схему розташування дорожніх знаків та організації дорожнього руху при заїзді та на території автостанції «Теребовля» (місце скоєння позивачем адміністративного правопорушення), з якої вбачається, що позивач не виконала вимогу дорожнього знаку 3.2 « Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушила вимоги п.8.4в ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУПАП. (а.с.31)

Натомість, позивачем та її представником, суду не було надано належних та допустимих доказів щодо спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме того, що позивачем не було порушено вимог дорожнього знаку 3.2.

Представник позивача не заперечував, що 02.05.2023 року позивач була за кермом автомобіля та зупинила автомобіль по вул.Князя Василька, 77а у м.Теребовля, де згідно схеми організації дорожнього руху встановлено дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено». Також предстаником позивача надані фото з посиланням на які він наголошує, що дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено" знаходиться в такому місці з якого його не видно для водіїв автомобілів. Тобто сторона позивача не заперечує сам факт зупинки у невстан6овленому місці.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні обставини та встановлені факти на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що доводи позовної заяви є необґрунтованими.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає.

У зв"язку з відмовою у задоволенні вимоги про скасування постанови суд відмовляє в позовних вимогах щодо стягнення судових витрат та правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.247,283-285 КУпАП України,ст.242-246,250,286КАС України суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, третя особа інспектор Мерва Петро Іванович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Повний текст рішення складено 01 червня 2023 року.

Суддя А.М.Іванченко