Справа № 199/2872/23
Суддя: БОГУН О. О.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2872/23
(2-а/199/23/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Богун О.О.,

при секретареві Буточкіній М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, скасування постанови про адміністративне правопорушення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної посадовими особами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, скасування постанови про адміністративне правопорушення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної посадовими особами.

В обґрунтування позову зазначає, що він є учасником бойових дій, з 2016 року по теперішній час проходить службу у Збройних силах України. У березні 2023 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та гострої необхідності проведення оперативного втручання, був направлений з місць проведення активних бойових дій до м. Дніпра для проходження лікування та реабілітації.

25 березня 2023 року, о 09-30 ранку, будучи одягненим у цивільний одяг, ОСОБА_1 прийшов до магазину АТБ. що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Після виходу з магазину до ОСОБА_1 підійшли невідомі йому люди одягнені у військовий стрій та попросили надати їм для огляду документи, що посвідчують його особу. Позивач, будучі обізнаним про свої права та обов`язки, попросив вказаних осіб надати йому документи, що підтверджують їх повноваження, а саме: службові посвідчення або інші документи, які підтверджують їх приналежність до підрозділу визначеному у наказі коменданта, належним чином завірену копію наказу коменданта, яким визначено підрозділи які мають право на перевірку документів, наказ або розпорядження ТЦК та СП яким уповноважено зазначених осіб на огляд документів, також просив назвати йому підставу перевірки документів визначену законом.

Через те, що особи одягнені у військовий стрій відмовились надавати будь які документи необхідних для їх ідентифікації та на підтвердження своїх повноважень, црзивач вимушений був викликати поліцію, у той же час вищезазначені особи викликали дільничного, який прибув на місце події до прибуття наряду поліції. Дільничний інспектор спочатку також відмовлявся надати своє посвідчення для огляду та назвати причину перевірки документів. Під час розмови з позивачем дільничний вказував, що застосовує «превентивні міри» у вигляді затримання ОСОБА_1 , погрожував відвести останнього до відділення поліції для встановлення особи, на прохання позивача надати протокол затримання та на прохання повідомити причини застосування превентивних заходів відповідав категоричною відмовою. Після того, як дільничний дізнався про те, що позивач викликав патрульну поліцію, громадянину ОСОБА_1 було надано для огляду службове посвідчення дільничного.

Після прибуття екіпажу поліції позивач розповів представнику патрульної поліції про суть вчиненого відносно нього правопорушення, повідомив про необхідність складання ним відповідної заяви. На що один із представників поліції поводячись зухвало запитав що з позивачем таке, чого він танцює на місці та сіпається, висунув припущення, що ОСОБА_1 п`яний, на що позивач відповів згодою. Позивач пояснює таку відповідь тим, що був розлючений порушенням своїх прав та насправді відповів так із сарказмом дивуючись упередженим відношенням співробітників правоохоронних органів до осіб у яких очевидно наявні всіх ознаки хвороби та які лише просять виконати вимоги закону. Насправді ОСОБА_1 ніколи не вживає алкогольних напоїв, неконтрольовані рухи його тіла пов`язані зі станом здоров`я, вказані рухи виникли у нього внаслідок контузії та у зв`язку з отриманими травмами, вони також пояснюються проведеною на коліні та шість місяців тому на черевній порожнині операціями. Факт перебування позивача у тверезому стані підтверджується висновками відповідних експертиз, що були в той же день за ініціативою позивача проведені ним у спеціалізованій установі та у КНП "Міській клінічній лікарні № 6" Дніпровської міської ради.

Почувши позитивну відповідь на своє запитання про стан алкогольного сп`яніння представник поліції несподівано накинувся на ОСОБА_1 застосовуючи грубу фізичну силу потягнув його до патрульного автомобіля, співробітник поліції надягнув на позивача кайдани та повідомив що відносно позивача буде здійснена поверхнева перевірка у відповідності до вимог ст. 34 ЗУ Про національну поліцію. Під час волочіння позивача до машини було повторно травмовано щойно проопероване коліно. Жодних підстав для застосування фізичної сили не було, адже позивач взагалі не вчиняв супротив та не надавав жодного приводу для застосування до нього фізичного тиску. Весь час він спокійно та адекватно спілкувався зі співробітниками поліції, його прохання були обумовлені приписом закону. У автомобілі представник поліції, під час так званого «поверхневої перевірки» сам заліз у кармани ОСОБА_1 під час чого знайшов у позивача в кармані посвідчення учасника бойових дій.

Під час триваючого свавілля представників поліції відносно позивача в нього критично підвищився артеріальний тиск, порушився ритм серцебиття, він попрохав викликати швидку допомогу для надання йому невідкладної медичної допомоги.

В подальшому представники поліції запросили двох понятих та ініціювали ще один огляд особистих речей ОСОБА_1 . Також відносно нього було складено протокол затримання

Після так званої поверхневої перевірки та проведеного у присутності понятих огляду собистих речей було встановлено що будь яких заборонених речей ОСОБА_1 не має. Вказані процедури тривали близько ЗО хвилин, весь цей час ОСОБА_1 був у кайданах. Через деякий час прибула бригада швидкої, яка обстеживши позивача транспортувала його до КНП "Міській клінічній лікарні № 6" Дніпровської міської ради для надання медичної допомоги.

Вже біля приміщення лікарні інспектор 3 батальйону, 1 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було складено постанову ЕГА № 1005930 відповідно до змісту якої ОСОБА_1 25.03.2023 року будучи у громадському місці за адресою АДРЕСА_1 мав п`яний вид чим ображав людську гідність та честь громадян. В наслідок чого на думку співробітника поліції вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП України.

Вказані встановлені постановою обставини не відповідають дійсним, фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 перебуваючи у громадському місці був тверезим, поводився чемно, не ображав людської честі та гідності, при цьому навпаки зазнав знущань з боку представників національної поліції. Винесена постанова підлягає скасуванню у судовому порядку

Виносячи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП співробітники національної поліції не впевнились чи дійсно ОСОБА_1 був п`яний, в постанові не зазначено якими саме діями особа, що притягується до адміністративної відповідальності принижувала честь та гідність оточуючих. З матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності виключно з підстав наявності поганого настрою та особистої неприязні співробітників патрульної поліції, адже на записі чутно що вони розмірковують за якою статтею краще кваліфікувати дії позивача, ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик спеціальних служб або все ж таки ч. 1 ст. 178 КУпАП. Збором доказів та обґрунтуванням прийнятого рішення поліцейські не займались.

У зв`язку із зазначеним позивач просить суд визнати дії службових осіб Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України по адміністативному затриманню, проведенню поверхового огляду з проникненням у кишені, проведенню огляду особистих речей без наявності правових підстав, притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1005930 від 25.03.2023 р. складену інспектором 3 батальйону, 1 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Зінченко Кариною Олександрівною про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн., та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 3685 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., судові витрати у справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2023 відкрито провадження по справі і призначено для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.04.2023 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачем наголошено на тому, що 25.03.2023 під час несення служби у складі наряду поліції «Легіон-0121» о 09.40 на службовий планшетний пристрій отримали повідомлення з первинною кваліфікацією «Незаконне позбавлення волі або викрадення людини» за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши на місце події, до посадових осіб звернувся невідомий громадянин та повідомив, що у нього стався конфлікт з працівниками військового комісаріату. Останній виявив бажання написати з цього приводу заяву, проте на неодноразові вимоги надати документ, що посвідчує його особу, громадянин відмовлявся. Чоловік почав конфліктувати, на запитання чи він у стані сп`яніння, останній відповів «так». Також дана інформація підтверджувалась наявними поясненнями працівника військового комісаріату. Було прийнято рішення затримати громадянина з метою встановлення його особи та подальшого складання адміністративних матеріалів. До останнього відповідно до вимог статті 45 Закону України «Про Національну поліцію» було застосовано кайданки. В присутності двох понятих проведено особистий огляд та огляд речей громадянина. Особу встановлено як ОСОБА_3 . На місці події старшим лейтенантом поліції Хоружієм В. було складено протокол про адміністративне затримання, проте під час його складання ОСОБА_4 почав скаржитись на стан здоров`я, тому на місце події було викликано швидку медичну допомогу. На місце прибув борт швидкої медичної допомоги № 287, лікар Загребельний, який прийняв рішення про госпіталізацію заявника. ОСОБА_4 під час спілкування з лікарем повідомив, що раніше вже мав травму коліна, яке прооперували 09.03.2023. Старшим лейтенантом поліції Зінченко К. було винесено постанову про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 178 КУпАП, оскільки нею на місці події були оцінені наявні докази, а саме пояснення працівника військового комісаріату та усні пояснення ОСОБА_5 , який підтвердив, що знаходився в п`яному вигляді. Після чого, працівники наряду поліції «Легіон-0121» прослідували за швидкою медичною допомогою до КНП «Міська клінічна лікарня № 9», де ОСОБА_5 було ознайомлено зі складеними стосовно нього адміністративними матеріалами, в яких останній поставив свої підписи. ОСОБА_6 жодних документів, які б підтверджували, що він є військовослужбовцем надано не було.

Під час спілкування позивачеві було роз`яснено його права згідно ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1005930 від 25.03.2023, передбачене ст. 178 КУпАП, копію якого гр. ОСОБА_7 було надано.

Поліцейські управління патрульної поліції в Дніпропетрвоській області ДПП діяли виключно в межах своєї компетенції та з суворим дотриманням чинного законодавства. А отже, просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові та електронні докази, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази по справі, дійшов до такого висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою серії ЕГА №1005930 від 25.03.2023 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП складеною інспектором 3 батальйону, 1 роти, 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Зінченко Кариною Олександрівною, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він перебував в громадському місці та мав п`яний вид чим ображав людську гідність та честь громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, згідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Також, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до п. 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з- прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

У ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, передбачено, що обов`язком особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх є дотримання законодавства, неухильне виконання вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Відповідно до ст. З Закону України «Про Національну поліцію» правовою основою діяльності поліції, поряд з іншими нормативно-правовими актами, є акти Міністерства внутрішніх справ. Крім того, відповідно до п. 4 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський уповноважений вимагати від особи (осіб) залишити визначене місце на певний строк або заборонити чи обмежити особам доступ до визначеної території або об`єктів, якщо це необхідно для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоров`я людей, для збереження та фіксації слідів правопорушення.

Стаття 178 КУпАП встановлює розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, - тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 254 про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 КУпАП про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

. Відповідно до ч. 3 ст. 261 КУпАП органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 262 КУпАП адміністративне затримання провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією) - при вчиненні, крім іншого, дрібного хуліганства, насильства в сім`ї, злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також військовослужбовця чи образи їх, тощо.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу, фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

Згідно п. З ч. 4 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби, як засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв`язування тощо).

У ч. 1 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Відповідно до п. п. «Б» п. 1 ч. З ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються, зокрема, під час затримання особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, крім іншого, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

За існуючим правилом, правові норми по відношенню одних до інших поділяються на загальні та спеціальні. Загальна норма врегульовує певні відносини в цілому, спеціальна встановлює деякі особливості порівняно із загальною, тобто врегульовує вужче коло відносин.

Наведена вище правова норма за своїм змістом є загальною і встановлює можливі способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб, які звернулись до суду за таким захистом.

Водночас, КАС України містить норму, якою врегульовані особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч. З ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, ч. 3 ст. 286 КАС України порівняно з ч. 1 ст. 5 КАС України є спеціальною нормою, оскільки єдиний предмет її регулювання полягає у

встановленні можливих способів судового захисту в окремо визначеній категорії справ - справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Крім того, така ж спеціальна норма міститься у ст. 293 КУпАП, якою встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

скасовує постанову і закриває справу;

змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому наведений у вказаних вище нормах перелік можливих способів судового захисту є вичерпним. Зауважуємо, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів (змістовний принцип застосування правових норм).

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що під час вирішення судами справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності визнання постанови (інших рішень) про притягання до адміністративної відповідальності протиправною чинним законодавством не передбачено.

Отже, спеціальними нормами чинного законодавства встановлені певні обмеження щодо способу судового захисту, який може бути застосовано судом саме по цій категорії справ. Відтак, позовні вимоги щодо визнання оскаржуваної постанови протиправною не можуть бути задоволені під час розгляду даної справи.

Таким чином, як вбачається з викладених правових норм, поліцейські управління патрульної поліції в Дніпропетрвоській області ДПП діяли виключно в межах своєї компетенції та з суворим дотриманням чинного законодавства. А отже, позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій поліцейських задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як вбачається, в матеріалах справи такі дані відсутні, а факт завданої шкоди нічим не підтверджений.

Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Отже, обов`язковими умовами відшкодування шкоди згідно вказаних норм є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою.

Відповідно до ч.І, ч.2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Тож, як вбачається з викладених норм, позовні вимоги щодо відшкодування Департаментом патрульної поліції позивачу суми судового збору та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.6-9, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, скасування постанови про адміністративне правопорушення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної посадовими особами - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок сторони яка їх понесла.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.О. Богун

23.05.2023