Справа № 380/11431/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Крутько О.В.

24 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11431/22 пров. № А/857/7610/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.

представника апелянта: Ситника С.О.

представника відповідача: Булаш З.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі № 380/11431/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №1934 від 14.07.2022р. в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції ;

- визнати протиправним та скасувати наказ «По особовому складу» № 373 о/с від 22.07.2022р.»

- поновити. на посаді поліцейського - водія сектору логістики Стрийського районного управління поліції ГУНП;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу;

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023р. скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити.

Представник апелянта, ОСОБА_2 , в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав у ній зазначених.

Представник відповідача, ОСОБА_3 , просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2022р. мобільною групою працівників управління головної інспекції Головного управління Національної поліції у Львівській області проводилась перевірка у Стрийському РУП щодо стану дотримання поліцейськими службової дисципліни та законності, запобігання надзвичайних подій за їх участю.

В ході проведення перевірки у поліцейського водія сектору логістики Стрийського РУП ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 в 09:40 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: почервоніння очей, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя та запах алкоголю з порожнини рота. Позивач перебував на службі в складі СОГ у поліцейському однострої та з вогнепальною зброєю.

У зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння старшому сержанту поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер або у медичному закладі.

За результати проходження тесту за допомогою газоаналізатора Драгер 02.07.2022р. в 09:43 визначено стан алкогольного сп`яніння 0,44 проміле.

05.07.2022р. Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 1816 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Стрийського РУП ГУНП у Львівській області.

Із змісту висновку службового розслідування від 12.07.2022р. видно, що дисциплінарна комісія встановила, що поліцейський водій сектору логістики Стрийського РУП ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_1 02.07.2022р. перебував на службі в складі водія службового автомобіля слідчо-оперативної групи, в однострої поліцейського, з вогнепальною зброєю в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив службову дисципліну, зокрема, вимоги абз.6 ч.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016р. № 1576/29706, п.п. 1.1, 1.2 п.1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.02.2020р. № 803 Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування, п.1, 4, 14 ч.3 ст.1 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. № 2337-VІІІ. Зокрема, позивач скоїв вчинок, що дискредитує та підриває авторитет поліції, тому на підставі п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарна комісія вирішила застосувати до поліцейського ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення звільнення із служби в поліції.

14.07.2022р. Наказом Головного управління Національної поліції №1934 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Стрийського РУП ГУНП до ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції

22.07.2022р. Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 373 о/с «По особовому складу» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського водія сектору логістики Стрийського районного управління поліції ГУНП звільнено із служби з поліції відповідно до Закону Про Національну поліцію за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

ч. 2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Із змісту п.1-п.2 ч.1 ст.18 Закону «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга, відповідно до ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

В основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги поліцейського. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постановах від 21.09.2018р. у справі № 824/227/17-а, від 08.08.2019р. у справі № 824/1015/16-а у подібних правовідносин.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 під свій особистий підпис попереджався про неприпустимість випадків вчинення порушень службової дисципліни, як у робочий та позаробочий час, зокрема керування транспортним засобом у стані сп`яніння: алкогольного, наркотичного чи іншого; перебування у такому стані на службі, у службовому приміщенні, чи у однострої, що підтверджено Розпискою Попередження. ( т.1 а.с.66)

У постановах Верховного Суду, від 19.04.2021р. у справі №240/2677/20, від 17.06.2021р. у справі №804/6242/17, від 12.05.2022р. у справі №260/1/19, від 26.06.2022р. у справі №2240/2329/18 від 14.07.2022р. у справі №520/1795/19 зазначено, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

ст.19 Закону «Про Національну поліцію» встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018р. № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут) відповідно до ст.1 якого службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Аналіз змісту положень Дисциплінарного статуту вказує на те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) поліцейським законних і підзаконних актів із питань службової діяльності, бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

В п.2,п.3 Розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. № 1179 видно, що під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено:

Перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

За будь-яких обставин і відносно буд-якої людини як у робочий так і не робочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватись норм професійної етики.

Згідно ст.11-ст.14 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Отже, перебування поліцейського під час несення служби у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння є порушенням службової дисципліни, а тому становить собою дисциплінарний проступок і є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що матеріалами службового розслідування задокументовано фактичні дані, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає у перебуванні останнього на службі в складі слідчо-оперативної групи, в однострої поліцейського, з вогнепальною зброєю в стані алкогольного сп`яніння, що не спростував апелянт.

Вказані обставини підтверджуються рапортами працівниками поліції які знаходяться в матеріалах справи та які підтверджують виявлення у позивача ознак алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя та запах алкоголю з порожнини рота) при перевірці мобільною групою УГІ ГУНП у Львівській області. (т.1 а.с. 34-57)

Перебування ОСОБА_1 в у стані алкогольного сп`яніння підтверджується також результатами тесту електродіагностичного приладу газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest.

Із змісту долученої до справи копії чеку - роздруківки результатів тесту ОСОБА_1 ступінь алкогольного сп`яніння виявлений при перевірці останнього становить 0,44%.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що до матеріалів справи долучено копії технічного паспорту приладу, застосованого мобільною групою працівників управління головної інспекції ГУ НП під час проведеної перевірки та виданих ДП УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-0/1404 від 21.09.2021р., чинного до 21.09.2022р., та № П51QМ 1160 063 22 від 21.09.2022р., чинного до 21.09.2023р.

Колегія суддів зазначає, що нетверезий стан працівника або особи, яка проходить публічну службу, може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що позивач не наполягав на проведенні повторної перевірки його на стан сп`яніння у медичному закладі, тому відповідні результати тесту на стан сп`яніння не є спростованими.

Стосовно доводів апелянта про те, що останній відмовився від надання пояснень в ході проведення службового розслідування в порядку ст.63 Конституції України зважаючи на те, що не вчиняв жодного дисциплінарного проступку і не знав як себе правильно поводити у вказаній ситуації, колегія суддів зазначає про таке.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. (ч.1 ст.15 Дисциплінарного статуту).

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018р. №893, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №893) відповідно до п.1 Розділу ІІ якого службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

В п.4 розділу V Порядку №893 видно, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Аналіз наведених законодавчих норм дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що метою проведення службового розслідування є установлення фактичних даних вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, зокрема з`ясування обставин, причин та умов, що його зумовили, а також ступінь вини поліцейського, за наслідками чого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі. При цьому, обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

п.7 Розділу V Порядку №893 передбачено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

ч.2 ст.22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконується 9 реалізовується) шляхом видання наказу по особовому складу.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків про те, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. При цьому, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що склад дисциплінарного проступку у діях ОСОБА_1 встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень службових осіб, що не спростував апелянт. Зокрема, підставою для звільнення позивача із служби в поліції є вчинення дисциплінарного проступку у вигляді грубого порушення службової дисципліни та вчинення дій, які дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ.

Застосування дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які порочать поліцейського не є тотожним кримінальній відповідальності за вчинення таких дій. Підставою для висновків службового розслідування є обставини вчинення дій, що порочать звання поліцейського і можуть викликати сумнів у її об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності поліції.

ч.5 ст.242 КАС України передбачено, що суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В контексті оцінки спірних правовідносин суд враховує такі висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 26.01.2021р. у справі №2140/1342/18 (№ в ЄДРСР 94394137); від 28.02.2020р. у справі № 825/1398/17; від 06.03.2020р. у справі № 804/1758/18; від 05.05.2019р. у справі №825/1902/16; від 17.07.2019р. у справі №806/2555/17, від 07.03.2019р. у справі № 819/736/18.

Суд вважає за доцільне наголосити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Зазначена правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду Верховний Суд наголошує, що положення ст.ст.8, 18 Закону України Про Національну поліцію, а також приписів Правил етичної поведінки поліцейських, покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що виходячи з правового регулювання спірних відносин, ОСОБА_1 у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, апеляційний суд дійшов висновків, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, що підтверджується висновками службового розслідування.

ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що одним з видів дисциплінарного стягнення є звільнення із служби в поліції.

В п.6 ч.1 ст.77, п.10.ч.1 ст.77 Закону «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України та у разі набрання законної сили рішення суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією або кримінального правопорушення.

Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка пов`язана із невиконанням чи неналежним виконанням поліцейським службової дисципліни, порушенням Присяги працівника поліції: скоєнням проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до позивача як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Отже, Законом «Про Національну поліцію» розмежовано випадки притягнення поліцейського до дисциплінарної та кримінальної відповідальності як самостійні підстави для звільнення із служби. Так, у першому випадку, рішення про звільнення поліцейського із служби в Національній поліції ухвалюється на підставі висновку службового розслідування, а у другому на підставі обвинувального вироку суду, що набрав законної сили.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що абз. 1, 2 п. 1Розділу VII Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

З проведеного правового аналізу законодавчих норм, що регулюють порядок застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, колегія суддів дійшла висновків, що обрання конкретного виду такого заходу дисциплінарного впливу перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 12 грудня 2019 року у справа №816/70/16, від 01 квітня 2020 року у справа №806/647/15, від 21 січня 2021 року у справі № 826/4681/18.

Зокрема, Верховний Суд, в постанові від 20.12.2019р. у справі №804/2054/17, дійшов висновків, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Верховний Суд у постанові від 10.07.2019р. у справі № № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності. Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у ст.12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Разом з тим, стосовно порушення процедури проведення службового розслідування суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 не вважав за потрібне викласти власну версію подій 02.07.2022р., пояснити свою поведінку, мотиви здійснених дисциплінарного проступку під час проведення службового розслідування, оскільки відмовився від дачі пояснень.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що у межах розгляду справи даної справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення саме дисциплінарного проступку та, відповідно, оцінка обґрунтованості та законності висновків про порушення службової дисципліни, що має наслідком застосування дисциплінарного стягнення.

У спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 застосовано за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції. Зокрема, перебування у стані алкогольного сп`яніння є порушенням службової дисципліни, а факт вчинення дисциплінарного проступку доведено висновком службового розслідування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач довів обґрунтованість висновку службового розслідування та порушення позивачем службової дисципліни внаслідок невиконання визначених законом обов`язків поліцейського та недотримання позивачем професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, який дискредитує звання поліцейського.

Висновок службового розслідування від 12.07.2022р. в сукупності з іншими належними та допустимим письмовими доказами, спростовує доводи апелянта про відсутність достатніх та належних доказів порушення службової дисципліни та свідчить про обґрунтованість звільнення із служби.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України. Зокрема, ОСОБА_1 перебував на службі в складі водія службового автомобіля слідчо-оперативної групи, в однострої поліцейського, з вогнепальною зброєю в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив службову дисципліну, зокрема, вимоги абз.6 ч.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016р. № 1576/29706, п.п. 1.1, 1.2 п.1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.02.2020р. № 803 Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування, п.1, 4, 14 ч.3 ст.1 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. № 2337-VІІІ. та скоїв вчинок, що дискредитує та підриває авторитет поліції, тому відповідач обгрунтовано звільнив позивача із служби за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі № 380/11431/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 05.06.2023р.