Справа № 640/5370/22
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5370/22 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління ПФУ в м. Києві у зарахуванні до страхового стажу періоду її роботи секретарем судового засідання Жовтневого райнарсуду м. Києва з 29 серпня 1979 року по 09 листопада 1982 року та проведення у зв`язку з цим перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення пенсії за віком період роботи 29 серпня 1979 року по 09 листопада 1982 року секретарем судового засідання Жовтневого райнарсуду м. Києва та провести перерахунок пенсії позивача з дня і призначення, тобто з 15.06.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив в зарахуванні до страхового стажу позивачки період роботи секретарем судового засідання Жовтневого районного суду м. Києва виключно на підставі формальних недоліків певних записів трудової книжки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головним управлінням ПФУ в м. Києві подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог апелянт заявляє, що записи в трудову книжку про роботу позивачки занесені з порушенням Інструкції, а саме дата звільнення з роботи секретарем судового засідання Жовтневого районного суду м. Києва містить виправлення, а тому відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 29.08.1979 по 09.11.1982.

Апелянт зазначив, що дії Головного управління є правомірними, оскільки відповідач діяв в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 11 травня 2023 року.

Від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції 26.04.2023 року надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка зазначила, що записи в трудовій книжці засвідчені печатками та підписами уповноваженої особи, а тому трудова книжка містить достатні відомості про період її роботи секретарем судового засідання Жовтневого районного суду м. Києва.

Зазначила, що формальні причини не можуть бути підставою для неврахування відповідачем страхового стажу позивача за вказаний період роботи.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою від 24.12.2021 №38896/М-2600-21, в якій просила зарахувати до її страхового стажу період роботи секретарем судового засідання Жовтневого райнарсуду м. Києва з 29.08.1979 по 09.11.1982 (згідно записів за порядковими номерами 3 та 4 трудової книжки серії НОМЕР_1 ) та провести у зв`язку з цим перерахунок пенсії, призначеної згідно рішення від 27.08.2021 №08.

За результатами розгляду заяви, Головне управління ПФУ в м. Києві листом від 21.01.2022 №1968-38896/М-02/8-2600/22 повідомило позивачку, що оскільки записи про роботу занесені з порушенням Інструкції, а саме, дата звільнення з роботи містить виправлення, для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 29.08.1979 по 09.11.1982 відсутні підстави. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Не погоджуючись із такими діями Головного управління ПФУ в м. Києві, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Суд першої інстанції зауважив, що пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивачку, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивачки), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи та зазначає наступне.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п. 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 24 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Постанова № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

На момент внесення записів до трудової книжки ОСОБА_1 за період з 29.08.1979 по 09.11.1982 роки діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Державного комітету ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09.07.1958 №620, та Інструкція, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі- Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується « 1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; « 05.01.1984».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами першим-другим пункту 2.26. Інструкції №162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 -причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній робочий день. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції №162).

Як вбачається із матеріалів справи, у трудовій книжці ОСОБА_1 містяться записи про прийняття на роботу з 29.08.1979 на посаду секретаря судового засідання Жовтневого районного суду м. Києва та про звільнення з 09.11.1982. Дата звільнення з роботи містить виправлення.

На переконання судової колегії, судом першої інстанції правильно встановлено, що зі змісту наданої позивачкою трудової книжки можливо встановити назву підприємства та періоди роботи з аналізу усіх граф трудової книжки. Під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У контексті наведеного суд першої інстанції зробив правильний висновок, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У свою чергу, колегія суддів враховує, що Головне управління ПФУ в м. Києві не ставить під сумнів достовірність записів, внесених до трудової книжки ОСОБА_1 , а вказує лише на окремі недоліки під час заповнення трудової книжки.

Водночас Головне управління ПФУ в м. Києві не врахувало, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, оскільки визначальним для вирішення питання про призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачкою до суду першої інстанції надано довідку видану Центральним міжрегіональним управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.01.2022 №19 про заробітну плату для обчислення пенсії за 1979-1982 роки, а також довідку про стаж роботи, з якої вбачається, що на момент звільнення з посади секретаря судового засідання Жовтневого районного суду м. Києва стаж державної служби становив 03 роки 02 місяці 11 днів.

Тобто, у поданих позивачкою документах містилося достатньо даних для того, щоб зарахувати спірний період роботи, підтверджений записами в трудовій книжці, до страхового стажу ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Таким чином, спірний період роботи позивачки підлягає зарахуванню до її страхового стажу, про що суд першої інстанції дійшов правильних висновків.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ПФУ в м. Києві висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко