Справа № 260/7812/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 червня 2023 року

м. Київ

справа № 260/7812/21

адміністративне провадження № К/990/18979/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сабова Івна Івановича на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі №260/7812/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування розпорядження та рішень ради,-

УСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду першої інстанції з позовом до Закарпатської обласної ради (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядженням голови Закарпатської обласної ради VIII скликання від 2 грудня 2021 року №79-рд «Про скликання позачергової сесії обласної ради VIII скликання»;

- визнати незаконними та скасувати рішення позачергової сесії Закарпатської обласної ради VIII скликання від 2 грудня 2021 року, а саме: №475 «Про порядок денний пленарного засідання позачергової сесії обласної ради», №476 «Про затвердження протоколу №19 засідання Лічильної комісії обласної ради від 2 грудня 2021 року», №477 «Про заступника голови Закарпатської обласної ради VIII скликання», №478 «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування заступнику голови обласної ради», №479 «Про оплату праці заступника голови обласної ради», №480 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25 листопада 2021 року №440 «Про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №481 «Про Положення про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №482 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25 лютого 2021 року № 172 «Про наглядові ради», №483 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 17 грудня 2020 року №40 «Про обласний бюджет на 2021 рік» (зі змінами від 25 лютого 2021 року, 20 травня 2021 року, 29 липня 2021 року, 23 вересня 2021 року, 15 листопада 2021 року)», №484 «Про прийняття на баланс та вжиття подальших заходів щодо передачі в оренду рухомого індивідуально визначеного майна», №485 «Про зміну місцезнаходження та юридичної адреси Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради», №486 «Про передачу об`єкта незавершеного будівництва «Загальноосвітня школа в с. Богдан Рахівського району - будівництво» на баланс Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року, позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Закарпатської обласної ради VIII скликання від 2 грудня 2021 року №79-рд «Про скликання позачергової сесії обласної ради VIII скликання»;

- визнано протиправними та скасовано рішення позачергової сесії Закарпатської обласної ради VIII скликання від 2 грудня 2021 року, а саме: №475 «Про порядок денний пленарного засідання позачергової сесії обласної ради», №476 «Про затвердження протоколу №19 засідання Лічильної комісії обласної ради від 2 грудня 2021 року», №477 «Про заступника голови Закарпатської обласної ради VIII скликання», №478 «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування заступнику голови обласної ради», №479 «Про оплату праці заступника голови обласної ради», №480 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25 листопада 2021 року №440 «Про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №481 «Про Положення про постійні комісії Закарпатської обласної ради VIII скликання», №482 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 25 лютого 2021 року № 172 «Про наглядові ради», №483 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 17 грудня 2020 року №40 «Про обласний бюджет на 2021 рік» (зі змінами від 25 лютого 2021 року, 20 травня 2021 року, 29 липня 2021 року, 23 вересня 2021 року, 15 листопада 2021 року)», №484 «Про прийняття на баланс та вжиття подальших заходів щодо передачі в оренду рухомого індивідуально визначеного майна», №485 «Про зміну місцезнаходження та юридичної адреси Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради», №486 «Про передачу об`єкта незавершеного будівництва «Загальноосвітня школа в с. Богдан Рахівського району - будівництво» на баланс Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року у справі №260/7812/21 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування розпорядження та рішень ради відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі: 17706 (сімнадцять тисяч сімсот шість) грн.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням, представник позивача звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 25 травня 2023 року через систему «Електронний суд».

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі №260/7812/21 та залишити в силі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги й додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що її належить повернути скаржнику з таких підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник хоча і вказує на те, що судом апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови не були враховані висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, однак, в порушення вимог статті 330 КАС України, конкретного пункту частини четвертої статті 328 КАС України не зазначає. Водночас, вказуючи на висновки Верховного Суду викладені у постановах від 22 квітня 2020 року у справі №360/2169/19, від 4 червня 2020 року у справі №802/1463/18-а, від 26 червня 2019 року у справі №1640/3394/18 скаржником не вказано, які саме норми права судом попередньої інстанції були застосовані без урахування таких висновків.

В той же час, Верховний Суд наголошує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Всупереч вищенаведеному, скаржником не зазначено конкретну норму права, яку на його думку, застосовано судом апеляційної інстанції всупереч висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, у взаємозв`язку з посиланням на постанови Верховного Суду.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження так само, як і норму права, яку на думку скаржника, застосовано всупереч висновкам Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

В скарзі лише викладено обставини справи, зроблено вказівку на постанови Верховного Суду без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судами рішень з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, у частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сабова Івна Івановича належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі №260/7812/21.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сабова Івна Івановича на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі №260/7812/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування розпорядження та рішень ради - повернути особі, яка її подала.

2. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду