Справа № 160/13883/22
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

01 червня 2023 рокум. ДніпроСправа № 160/13883/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративними позовом позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

14.04.2023 до суду від ГУНП в Луганській області надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, в обґрунтування якого із посиланням на положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України зазначено, що позивачем пропущений строк звернення до суду. Вважають, що позивач повинен був звернутися до суду з цим позовом протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про звільнення зі служби. Оскільки позивач з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 13.06.2022 № 253 о/с ознайомлений 15.06.2022, з наказом про звільнення зі служби від 27.06.2022 № 253 о/с, проте до суду звернувся лише 07.06.2022, у зв`язку з чим вважають, що представником позивача не доведено поважності пропуску строку до суду, та в наявності підстави залишення позову без розгляду.

Розглянувши вказане клопотання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у

справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Статтею 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану.

Частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/202 введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022 року(далі - Указ № 133/22), затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 259/2022 від 18.04.2022 року(далі - Указ № 259/22), затвердженого Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 341/2022 від 17.05.2022 року, яким на часткову зміну статті 1 Указу

Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ(зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року №2119-IX, та Указом Президента України від 18.05.2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.06.2022 року строком на 90 діб.

За загальним правилом, норми права мають забезпечувати однозначні орієнтири правомірності поведінки як суб`єктів приватного, так і публічного права, а також не повинні суперечити одна одній та мають взаємно узгоджуватись.

Завжди існує імовірність протиріч між нормами права, що є негативним явищем. Юридичною практикою вироблено декілька підходів до розв`язання протиріччя у застосуванні конкуруючих між собою норм (норми є конкуруючими у випадку ситуації, за якої вони за своїм безпосереднім змістом регулюють одну й ті ж правовідносини).

Змістовні колізії - це колізії, що виникають внаслідок часткового збігу обсягів регулювання правовідносин різними нормами права, обумовлені специфікою суспільних відносин та пов`язані з поділом норм права на загальні, спеціальні та виняткові.

Ця специфіка полягає у тому, що обидва юридичних склади відповідають фактичній ситуації, однак зрозуміло, що необхідно застосовувати більш спеціальний припис: lex specialis derogat legi generali. Загальніша норма не застосовується до тих ситуацій, в яких є ознаки, що відповідають більш спеціальній нормі.

При цьому, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для даної справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (пункт 69 рішення у справі «Ніколова проти Болгарії», заява № 7888/03, пункт 15 рішення у справі «Баранкевич проти Росії», заява № 10519/03).

З аналізу наведених норм, враховуючи введення воєнного стану на момент виникнення спірних правовідносин, спеціальною нормою, яка встановлює строк оскарження спірного наказу є стаття 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, тобто застосовується 15 денний строк.

Згідно ч. 1 ст. 30 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Частиною 2 ст. 30 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Частиною 3 ст. 30 Дисциплінарного статуту передбачено, що доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

Таким чином, нормами спеціального законодавства на час воєнного стану встановлений особливий порядок ознайомлення з наказами поліцейського який відсутній за місцем служби.

Судом встановлено, що позивачем у позові не заперечується факт відсутності як на території підконтрольній Українській владі (10.06.2022), так і на службі, протягом періоду: з 01.03.2022 по день звільнення, тобто по 30.06.2022.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з наказом ГУНП в Луганській області від 13.06.2022 № 253 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача ознайомлено 15.06.2022 за допомогою мессенджеру «WhatsApp» на телефонний номер НОМЕР_1 .

Вказаний факт представником позивача не заперечувався.

Таким чином, позивач, починаючи з наступного дня після ознайомлення з наказом ГУНП в Луганській області від 13.06.2022 № 253 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності, тобто з 16.06.2022 та протягом 15 днів мав право на оскарження в досудовому порядку чи безпосередньо до суду.

З наказом ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 253 о/с про звільнення зі служби позивача ознайомлено 30.06.2022 за допомогою мессенджеру «WhatsApp» на телефонний номер НОМЕР_1 .

Вказаний факт представником позивача не заперечувався.

Таким чином, позивач, починаючи з наступного дня після ознайомлення з наказом ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 253 о/с про звільнення зі служби, тобто з 28.06.2022 та протягом 15 днів мав право на оскарження в досудовому порядку чи безпосередньо до суду.

05.07.2022 позивач звернувся до ГУНП в Луганській області з заявою про скасування наказу ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 253 о/с про звільнення зі служби та вимогою поновлення на посаді.

Доказів щодо звернення позивача із заявою до ГУНП в Луганській області про скасування наказу ГУНП в Луганській області від 13.06.2022 № 253 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності до матеріалів справи не надано.

01.08.2022 відповідачем надано відповідь за № 2495/111/19/05-2022 на заяву про скасування наказу ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 253 о/с про звільнення зі служби, в якій надано роз`яснення щодо порядку оскарження відповідного наказу згідно положень статті 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Отже судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з наказом ГУНП в Луганській області від 13.06.2022 № 253 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності знайомлений 15.06.2022, в досудовому порядку про скасування цього наказу не звертався. З наказом ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 253 о/с про звільнення зі служби ознайомлений 30.06.2022, в досудовому порядку про його скасування звернувся із заявою до відповідача від 05.07.2022, відповідь на яку отримано 01.08.2022. При цьому, до суду з позовом представник позивача звернувся 06.09.2022.

Оскільки судом достовірно встановлено, що позивач не звертався до відповідача в досудовому порядку із заявою про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, із заявою про скасування наказу ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 253 о/с про звільнення зі служби звернувся 05.07.2022, відповідь на яку отримав 01.08.2022, до суду звернувся з цим позовом лише 06.09.2022, у зв`язку з чим позивачем пропущений 15 денний строк оскарження відповідних наказів, визначених статтею 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відтак в наявності підстави залишення позову без розгляду.

Крім того, суд зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду не лише відповідно до положень статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а і відповідно до положень статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач, отримавши відповідь ГУНП в Луганській області від 01.08.2022 за № 2495/111/19/05-2022 на заяву про скасування наказу ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 253 о/с про звільнення зі служби, звернувся до суду з цим лише 06.09.2022, тобто у порушення місячного строку з коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Доводи представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду як на поважність пропуску строку звернення до суду через необізнаність позивача у вчиненні дисциплінарного проступку та наявність доказів, що позбавляли можливості ОСОБА_1 своєчасно звернутися до суду, а також ведення в країні воєнного стану, судом визнаються незмістовними з огляду на таке.

Згідно заяви позивача від 05.07.2022 остання 15.06.2022 за допомогою мессенджеру «WhatsApp» отримала наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності. При позивачем не заперечувався факт перебування з 10.06.2022 на території підконтрольній Українській владі, проте з дати отримання зазначеного наказу та до дати звернення до суду (06.09.2022) а ні позивач, ані представник позивача не зверталися до відповідача з вимогою ознайомитися з матеріалами дисциплінарного провадження, проведеного відносно позивача. Доказів в підтвердження факту звернення до відповідача з відповідною заявою у період з 15.06.2022 по 05.07.202 до позовної заяви не надано, а судом не встановлено.

Щодо тверджень представника позивача, що воєнний стан є об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуального строку звертаємо увагу суду на правову позиції Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 25.11.2022 у справі № 990/115/22 де зазначено, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Верховний Суд у постанові від 17.12.2021 у справі № 640/16928/21 дійшов правового висновку про те, що вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться в залежність від порядку отримання наказу, а вирішується з огляду на факт, коли вона дізналася або повинна була дізнатись про порушення такого права.

Подібні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №640/18439/19.

В свою чергу поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання.

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ціправила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

На дотримання строків звернення до адміністративного суду як однієї з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин неодноразово наголошувалось Верховним Судом, зокрема і в ухвалі Верховного Суду від 31.08.2020 у справі №9901/157/20.

Крім того Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 по справі № 520/12545/21 дійшов правового висновку проте, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача.

Отже, позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові від 28.10.2021 Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 200/11844/20-а (провадження № К/9901/27257/21) поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно частини 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем надмірно пропущений строк звернення до суду, встановленні статтею 122 КАС України, відтак клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, а позовна заява залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.122, 123, 240, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду у загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяЄ.О. Кисельова