Справа № 200/667/23
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року Справа№200/667/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Аляб`єва І.Г.

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області, у якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Донецькій області при здійсненні заходів забезпечення провадження у вигляді адміністративного затримання та огляду на стан алкогольного сп`яніння у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо якого відносно мене складено адміністративний протокол серії ААД № 448745, що полягають у: порушенні інспектором Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Колосовим Єгором Володимировичем вимог п. 1 Розділу Х, п. 1 Розділу ХІІ, п. 2 Розділу ХІІ, п. 3 Розділу ХІІ п. 1 Розділу ХІІІ, п. 3 Розділу ХІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція 1395 ), а саме: не відсторонення мене від керування транспортним засобом, тимчасовому невилученні у мене посвідчення водія, невиданні мені тимчасового дозволу (додаток 9) на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення, нездійсненні тимчасового затримання транспортного засобу та нескладення акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відповідно до форми затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання», а також не складення відповідно до ст.261 КУпАП протоколу про адміністративне затримання.

- стягнути на мою користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області понесені мною витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що інспектором Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Колосовим Єгором Володимировичем допущено порушення вимог п. 1 Розділу Х, п. 1 Розділу ХІІ, п. 2 Розділу ХІІ, п. 3 Розділу ХІІ п. 1 Розділу ХІІІ, п. 3 Розділу ХІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція 1395 ), а саме: інспектор не відсторонив позивача від керування транспортним засобом, тимчасово не вилучив у нього посвідчення водія, не видав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення.

Ухвалою суду від 27.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП. Вважає, що позивач навмисно приховав той факт, що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутності посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Посвідчення водія на право керування транспортним засобом у позивача не вилучалось, тимчасове посвідчення на право керування не видавалось. Вказані документи не могли вилучатись та видаватись відповідно з огляду на те, що, на момент зупинення, у позивача були відсутні посвідчення водія та застосунок Єдиного порталу державних послуг «Дія».

Поліцейським під час розгляду адміністративної справи було роз`яснено позивачу про те, що він відсторонений від права керування транспортним засобом, (відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського додається), але про це позивач суду не повідомляє.

Більш того, під час з`ясування усіх обставин справи, встановлення наявність складу адміністративного правопорушення, поліцейський, аби пересвідчитись у тому, що у позивача є підстави для права керування транспортними засобом, у зв`язку із відсутністю таких документів у останнього, перевірили його за базами даних по службовому планшету.

Не визнання позивачем вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розцінюється як спосіб уникнення адміністративної відповідальності. Під час розгляду адміністративної справи будь-яких заперечень, клопотань, або незгоди позивач не висловлював, що підтверджується відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського.

Стосовно твердження позивача про непроведення тимчасового затримання транспортного засобу та нескладання акту огляду тимчасового затримування транспортного засобу. Позивач самостійно зазначає про те, що «тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю». Як вбачається з відеозапису нагрудної бодікамери поліцейського, транспортний засіб позивача не перешкоджав дорожньому руху та не створював загрозу безпеці руху (після зупинки) та не був розміщений на місяцях стоянки. Транспортний засіб позивача стояв на узбіччі. Більш того, транспортний засіб позивача перебуває у його користуванні.

Стосовно нескладання протоку про адміністративне затримання. Адміністративне затримання - це захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, який полягає у тимчасовому обмеженні свободи пересування і місцезнаходження і застосовується в разі, коли інші заходи адміністративного припинення неефективні для забезпечення належного виконання провадження в справі про адміністративне правопорушення і забезпечення притягнення правопорушника до відповідальності. Відповідно до статті 261 КУпАП, органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника. Проаналізувавши поведінку позивача, під час складання та розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, будь-яких підстав для застосування відносно нього адміністративного затримання не було. Позивач поводив себе спокійно, надав пояснення поліцейським. До того ж, прийняття рішення про здійснення адміністративного затримання є дискреційним повноваженням відповідача.

Стосовно відсторонення від керування транспортним засобом, як зазначалось вище та підтверджується відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, позивача було відсторонено від керування транспортним засобом під запис. На думку відповідача позивач навмисно вводить суд в оману. Окремої уваги заслуговує той факт, що позивач перебуваючи за кермом у стані алкогольного сп`яніння (це підтверджено ним особисто на відеозаписі), наражає на небезпеку не тільки себе, а ще й оточуючих.

Окремо акцентуємо увагу суду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 712/7385/17, на які посилається позивач.

Так, зі змісту позову вбачається що, порушення інспектором Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Колосовим Єгором Володимировичем вимог п. 1 Розділу Х, п. 1 Розділу ХІІ, п. 2 Розділу ХІІ, п. 3 Розділу ХІІ п. 1 Розділу ХІІІ, п. 3 Розділу ХІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція 1395 ), а саме: не відсторонення позивача від керування транспортним засобом, тимчасового невилучення у нього посвідчення водія, невиданняі йому тимчасового дозвілу на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення, нездійсненні тимчасового затримання транспортного засобу та нескладення акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відповідно до форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання», а також не складення відповідно до ст. 261 КУпАП протоколу про адміністративне затримання не породжує для позивача окремих правових наслідків.

Виходячи із мотивувальної частини позовної заяви, оскаржувані дії посадових осіб ГУНП в Донецькій області є невід`ємною частиною притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення передбачені ч .1 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що, у свою чергу, не розповсюджуються на дію положень п. 1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, спірні правовідносини не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства, що відповідає правовим висновкам у вище зазначеній справі.

З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

06.02.2023 в 14:41 год. інспектором Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старший лейтенантом поліції Колосовим Єгором Володимировичем складено адміністративний протокол серії ААД № 448745 за ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 (керував автомобілем Geely номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння). В графі поснення особи, яка притягається до адміністративної відповідачльності, ОСОБА_1 власноруч написано (мовою оригіналу) «дуть не буду, в наркологию не еду».

06.02.2023 в 14:41 год. інспектором Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старший лейтенантом поліції Колосовим Єгором Володимировичем оформлено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ №859870, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП (керував автомобілем Geely номерний знак НОМЕР_3 не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії).

Аби пересвідчитись у тому, що у позивача є підстави для права керування транспортними засобом, у зв`язку із відсутністю таких документів у останнього, інспектором Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Колосовим Єгором Володимировичем здійснено перевірку ОСОБА_1 за базами даних по службовому планшету. За даними бази даних службового планшету ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_4 , категорії В, терміном дії з 20.10.2020 по 20.10.2050.

Довідкою КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м.Краматорськ» від 27.02.2023 №307 підтверджено, що 06.02.2023 ОСОБА_1 до КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м.Краматорськ» м.Покровськ для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не доставлявся, акт медичного огляду не складався.

В ході дослідження доказів судом досліджено відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського:

- 00:35 (2 відеодоріжка) поліцейським встановлено, тремтіння рук, та запах алкоголю з порожнини рота;

- 00:37-00:38 (2 відеодоріжка) поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти тест за допомогою газоаналізатора чи направлення до нарко диспансеру. Позивач відмовився від проходження тестування за допомогою газоаналізатора та проходженням медичного огляду;

- 01:03 01:49 (2 відеодоріжка) позивачем не надано посвідчення водія на право керування транспортним засобом (застосунок «ДІЯ» не підгружав посвідчення)

- 02:12 (2 відеодоріжка) на питання поліцейського «коли останній раз вживали спритні напої?» позивач відповів «3 години тому»

- 02:28 (2 відеодоріжка) поліцейським повідомлено ОСОБА_1 , що матеріали адміністративного правопорушення будуть передані на розгляд до Красногвардійського районного суду м.Дніпра, розгляд справи відбудеться 20.02.2023 о 09:00.

- 01-25 (3 відеодоріжка) від подальшого керування автівкою ОСОБА_1 відсторонено.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Щодо підсудності цієї справи суд зазначає, що її предметом є бездіяльність поліцейських, яка не пов`язана із кваліфікацією правопорушення вчиненого позивачем.

Відтак, ці діяння вчинені суб`єктами владних повноважень та підялагють розгляду адміністративним судом.

Так, Верховний Суд розглянув справу №308/12685/14-а, у якій Д. було затримано працівниками поліції, які супроводжували вчинення виконавчих дій, у зв`язку з вчинення Д. перешкод і непокорою законним вимогам працівників поліції. Закриваючи провадження у справі №308/12685/14-а, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оцінка затриманню має надаватися в межах того провадження, в якому вирішується питання про відповідальність особи за непокору працівникам поліції.

У пунктах 42-49 постанови Верховного Суду у справі №308/12685/14-а зазначено, що: «Главою 20 КУпАП встановлені заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення та порядок і підстави їхнього застосування.

Відповідно до частини першої статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 267 КУпАП передбачено право оскарження, в тому числі до суду, заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, до яких відноситься і затримання особи.

При цьому Суд звертає увагу, що за приписами статей 18 і 171-2 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), як і приписами статей 20 і 286 КАС України (в редакції від 15 грудня 2017 року) адміністративним судам підсудні справи не лише з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з огляду на заявлені позивачем вимоги і підстави, викладені на їх обґрунтування, предметом позову у цій справі є дії суб`єктів владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які є відмінними від дій, що входять до переліку, які враховуються адміністративним органом під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції щодо непідсудності цієї с прави адміністративному суду не ґрунтується на вимогах закону.

Також Суд вважає за необхідне зазначити, що факт наявності/відсутності рішення (постанови) про притягнення до адміністративної відповідальності не впливає на право позивача щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності».

Щодо суті позовних вимог суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо твердження позивач, що інспектор: не відсторонив його від керування транспортним засобом, тимчасово не вилучив у нього посвідчення водія, не видав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення, суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1,2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Після рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 14.07.2015 на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст. 258 КУпАП внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі-Інструкція), визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Отже, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Матеріалами справи підтверджено, що інспектором Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старший лейтенантом поліції Колосовим Єгором Володимировичем оформлено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ №859870, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП.( керував автомобілем Geely номерний знак НОМЕР_3 не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії).

Крім того, відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського підтверджує, що:

01:03 01:49 (2 відеодоріжка) позивачем не надано посвідчення водія на право керування транспортним засобом (застосунок «ДІЯ» не підгружав посвідчення);

01-25 (3 відеодоріжка) від подальшого керування автівкою ОСОБА_1 відсторонено.

Крім того, аби пересвідчитись у тому, що у позивача є підстави для права керування транспортними засобом, у зв`язку із відсутністю таких документів у останнього, інспектором Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Колосовим Єгором Володимировичем здійснено перевірку ОСОБА_1 за базами даних по службовому планшету. За даними бази даних службового планшету ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_4 , категорії В, терміном дії з 20.10.2020 по 20.10.2050.

Виходячи з наведеного, твердження позивача, що інспектор: не відсторонив його від керування транспортним засобом, тимчасово не вилучив у нього посвідчення водія, не видав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення не знайшли підтвердження в ході дослідження доказів в цій справі.

Щодо твердження позивача про непроведення тимчасового затримання транспортного засобу та нескладання акту огляду тимчасового затримання транспортного засобу суд зазначає наступне.

З відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського (1 відеодоріжка) вбачається, що під час зупинки транспортного засобу Geely номерний знак НОМЕР_3 , автівка зупинилася на узбіччі ліворуч, таким чином не перешкоджаючи дорожньому руху та не створював загрозу безпеці руху (після зупинки) та не був розміщений на місяцях стоянки та був у користуванні позивача.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-, 124, 126, статтями 132-, 206- цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик дозволяється лише у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.06.2020 по справі №686/14075/16-а.

Виходячи з наведеного, правових підстав для затримання транспортного засобу позивача у відповідача не було, а, отже, складання акту про огляд тимчасового затримання транспортного засобу та затримання транспортного засобу було б неправомірним.

Щодо протиправності дій відповідача, які виразилися у нескладанні протоколу про адміністративне затримання суд зазначає наступне.

Адміністративне затримання - це захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, який полягає у тимчасовому обмеженні свободи пересування і місцезнаходження і застосовується в разі, коли інші заходи адміністративного припинення неефективні для забезпечення належного виконання провадження в справі про адміністративне правопорушення і забезпечення притягнення правопорушника до відповідальності.

Відповідно до статті 261 КУпАП, органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Суд зазначає, що прийняття рішення про здійснення адміністративного затримання є дискреційним повноваженням відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 262 КУпАП адміністративне затримання провадиться, зокрема, органами внутрішніх справ (Національною поліцією) - при вчиненні дрібного хуліганства, вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису, порушення порядку організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, при поширюванні неправдивих чуток, вчиненні злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також військовослужбовця чи образи їх, публічних закликів до невиконання вимог поліцейського, при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, при прояві неповаги до суду, вчиненні незаконного доступу до інформації в автоматизованих системах, порушення правил про валютні операції, правил обігу наркотичних засобів або психотропних речовин, незаконного продажу товарів або інших предметів, дрібної крадіжки, торгівлі з рук у невстановлених місцях, при розпиванні спиртних напоїв у громадських місцях чи появі у громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, у випадках, коли є підстави вважати, що особа займається проституцією, при порушенні правил дорожнього руху, правил полювання, рибальства і охорони рибних запасів та інших порушень законодавства про охорону і використання тваринного світу, при порушенні правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і транзитного проїзду через територію України, а також в інших випадках, прямо передбачених законами України.

Отже, перелік підстав визначених в ч.1 ст. 262 КУпАП є вичерпний.

Оскільки позивач не вчиняв дій, визначених ч.1 ст. 262 КУпАП, у відповідача відсутні були підстави для застосування адміністративного затримання ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, посилання позивача на не складання протоколу про адміністративне затримання є не обґрунтованими.

Щодо посилання позивача на протиправність дій інспектора щодо не відсторонення від керування транспортним засобом, суд зазначає наступне.

Відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського підтверджує, зокрема:

- 00:35 (2 відеодоріжка) поліцейським встановлено, тремтіння рук, та запах алкоголю з порожнинирота;

- 00:37-00:38 (2 відеодоріжка) поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти тест за допомогою газоаналізатора чи направлення до нарко диспансеру. Позивач відмовився від проходження тестування за допомогою газоаналізатора та проходженням медичного огляду;

- 02:12 (2 відеодоріжка) на питання поліцейського «коли останній раз вживали спритні напої?» позивач відповів: «3 години тому»

- 02:28 (2 відеодоріжка) поліцейським повідомлено ОСОБА_1 , що матеріали адміністративного правопорушення будуть передані на розгляд до Красногвардійського районного суду м.Дніпра, розгляд справи відбудеться 20.02.2023 о 09:00.

- 01-25 (3 відеодоріжка) від подальшого керування автівкою ОСОБА_1 відсторонено.

06.02.2023 в 14:41 год. інспектором Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старший лейтенантом поліції Колосовим Єгором Володимировичем складено адміністративний протокол серії ААД № 448745 за ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 (керував автомобілем Geely номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння). В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 власноруч написано (мовою оригіналу) «дуть не буду, в наркологию не еду».

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають зволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька обл., м.Маріуполь, пр-т Нахімова, буд. 86, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 05.06.2023 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв