Справа № 287/776/23
Суддя: Винар Л. В.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/776/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 334884 від 18.10.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшли матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 334884 від 18.10.2022 року. У поданій позовній заяві ОСОБА_1 просить суд поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , скасувати постанову інспектора СРПП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Хомутовської Ю.Д. від 18.10.2022 року серії БАВ № 334884 та розподілити судові витрати по справі.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 18.10.2022 року в с. Варварівка, Коростенського району, Житомирської області в нього виник конфлікт з інспектором СРПП відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області Хомутовською Ю.Д., яка почала звинувачувати позивача у керуванні транспортним засобом, будучи позбавленим права керування відповідно до рішення суду. В свою чергу ОСОБА_1 почав заперечувати свою причетність до вчинення правопорушення та просив інспектора надати докази на підтвердження порушень позивачем ПДР України, на що інспектор відмовила. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що в даному випадку він потребує допомоги адвоката для захисту своїх інтересів, у зв`язку з чим попросив надати можливість зв`язатися з адвокатом та забезпечити його участь під час розгляду справи, а відтак перенести розгляд справи на інший день. Після тривалих суперечок інспектор поліції нібито перенесла розгляд справи на 19.10.2022 року з можливістю залучити до участі у розгляді справи адвоката. Наступного дня, ОСОБА_1 з`явився до відділку поліції, проте враховуючи короткий термін та зайнятість адвоката у інших судових засіданнях не зміг забезпечити явку такого для розгляду справи, у зв`язку з чим позивач повторно попросив поліцейську відкласти розгляд справи або залучити до участі у розгляді справи захисника з Центру надання безоплатної правової допомоги. Проте, поліцейська почала заперечувати проти чергового відкладення розгляду справи та вручила ОСОБА_1 копію постанови про накладення адміністративного стягнення датовану 18.10.2022 року з чого позивач зробив висновок, що перенесення справи було лише формальним, чим порушено його право на захист. Таким чином, ОСОБА_1 вважає винесену інспектором поліції постанову незаконною та необґрунтованою, а відтак такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування клопотання про поновлення строку для звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 зазначає, що адміністративний позов щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення було подано до суду вчасно та такий прийнятий Олевським районним судом Житомирської області до розгляду (справа № 287/1992/22). Проте, при подачі адміністративного позову ОСОБА_1 помилково визначився з відповідачем, подавши позов безпосередньо до інспектора СРПП. У зв`язку з наведеним, оскільки позов пред`явлений не до органу Національної поліції у складі якого несе службу інспектор поліції, що виніс оскаржувану постанову, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, так як пред`явлений до неналежного відповідача. При цьому, доводи заяви, що стосуються оскаржуваної постанови не були оцінені судом виходячи з того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Враховуючи наведене, на переконання ОСОБА_1 він не зміг належним чином реалізувати своє право на захист, а такі обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, у зв`язку з чим такий має бути поновлено судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Поновлено строк для оскарження постанови серії БАВ № 334884 від 18.10.2022 року та роз`яснено відповідачу право на подання відзиву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України.

25.04.2023 року від т.в.о. начальника відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Шуляка В., який не є стороною у вказаній справі, надійшов лист з проханням долучити до матеріалів справи диск DVD-R.

Також, 03.05.2023 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області Панасюк Г.Л. до суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Представник відповідача вважає поданий ОСОБА_1 позов безпідставним, необґрунтованим та зазначає, що 18.10.2022 року, о 16 год. 15 хв. в с. Варварівка, по вул. Лесі Українки, Коростенського району, Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки КІА, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами на підставі постанови Олевського районного суду Житомирської області від 26.01.2022 року строком на 1 (один) рік, справа № 287/1839/21. Отже, на момент винесення оскаржуваної постанови водій ОСОБА_1 був позбавлений права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік (14.07.2022 року постанова Олевського районного суду Житомирської області залишена без змін Житомирським апеляційним судом). У зв`язку з порушенням вказаних норм інспектором СРПП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Хомутовською Ю.Д. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. 00 коп. При цьому, представник відповідача зазначила, що положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та страховий поліс (сертифікат). Дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, при цьому позивачем не надано доказів неправомірного притягнення його до адміністративної відповідальності. На переконання представника відповідача, жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику фахівця в області права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористався. Таким чином, на думку представника відповідача, аналіз матеріалів справи свідчить про дотримання працівниками поліції порядку прийняття постанови з роз`ясненням суті скоєного адміністративного правопорушення, наданням (роз`ясненням) позивачу його прав, можливості надання заперечень (клопотань), залучення спеціаліста в галузі права (адвоката). В свою чергу позивачем жодним чином не доведено факту необізнаності про наявність постанови Олевського районного суду Житомирської області якою його позбавлено права керування транспортними засобами. Враховуючи наведене, представник відповідача просить розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача та ухвалити судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі.

Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві на адміністративний позов міститься прохання про розгляд справи без участі представника відповідача.

У відповідності до частини 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 334884 від 18.10.2022 року, винесеної інспектором СРПП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Хомутовською Ю.Д. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. 00 коп. (а.с. 6).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 18.10.2022 року, о 16 год. 15 хв., в с. Варварівка, по вул. Лесі Українки, Коростенського району, Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки КІА, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами на підставі постанови Олевського районного суду Житомирської області.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001року (далі - ПДР).

Згідно пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пп. «а»п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пп. «а» п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Виходячи з викладеного, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 127/19283/17.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, за версією інспектора поліції, відбулося через керування позивачем автомобілем марки КІА, державний номерний знак НОМЕР_1 за наявності рішення суду про позбавлення права керування.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення ч. 4 ст. 126 КУпАП виражається у такій формі - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Склад є формальним.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 26.01.2022 року, яка набрала законної сили 14.07.2022 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено штраф у розмірі 17000 грн. 00 коп. та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (справа № 287/1839/21, номер судового провадження 3/287/1448/22).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 14.07.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 26.01.2022 року щодо нього без змін (справа № 287/1839/21).

Отже, станом на момент складання інспектором СРПП постанови про накладення адміністративного стягнення (18.10.2022 року) ОСОБА_1 був позбавлений права керування.

В свою чергу, відповідачем не надано належних, достатніх і допустимих доказів у підтвердження порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а відтак і вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Зокрема, у відповідності до п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом, це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Матеріали адміністративної справи не містять фактичних даних, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 18.10.2022 року, о 16 год. 15 хв., транспортним засобом автомобілем марки КІА, державний номерний знак НОМЕР_1 , а сам факт керування, як вбачається з позовної заяви заперечується особою, стосовно якої складено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься лише постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 334884, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, проте відповідачем не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відповідач скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву у якому процитував норми законодавства згідно яких особі, позбавленій права керування заборонено керувати транспортними засобами, проте відповідач не надав суду відео з нагрудної боді камери працівника поліції, який розглядав справу про адміністративне правопорушення та виносив оскаржувану постанову відносно позивача ОСОБА_1 .

Оскаржувана позивачем постанова не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, типу фото, -відео чи будь-яку іншу фіксацію, показання технічних приладів та засобів, а також пояснень свідків, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

При цьому, відповідач жодним чином не був позбавлений можливості надати відповідні докази на підтвердження своєї позиції у справі.

Отже, у суду відсутні беззаперечні підстави для висновку, що ОСОБА_1 було порушено п.2.1а) ПДР, у зв`язку з чим, з огляду на норми ч. 2 ст. 77 КАС України, неможливо стверджувати про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 вищевказаного порушення ПДР України відповідачем не надано та судом не встановлено.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що факт порушення ПДР не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вищевказаних вимог ПДР.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 334884 від 18.10.2022 року підлягає скасуванню.

Крім того, суд не може взяти до уваги долучений т.в.о. начальника відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Шуляком В. диск DVD-R, в якості доказу по справі, оскільки вказане відділення поліції або ж його посадові особи не є сторонами по справі, що прямо суперечить правилам допустимості доказів, встановленим КАС України. Крім того, в силу вимог п. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Проте, т.в.о. начальника відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Шуляком В. не надано доказів на підтвердження надсилання або ж надання вказаного диску DVD-R іншим учасникам справи. Крім того, докази надаються лише учасниками справи, а т.в.о. начальника відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області Шуляк В. чи саме відділення не є сторонами у цій справі.

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищевказаного, суд вважає, що відповідач доказів правомірності винесення постанови не надав, вимоги позивача щодо скасування постанови є правомірними і такі позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушенням - закрити.

Згідно із ст. 139 КАС України судові витрати слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В :

Позов - задоволити.

Постанову інспектора СРПП відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Хомутовської Юлії Дмитрівни серії БАВ № 334884 від 18.10.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. - скасувати.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Житомирській області, місце знаходження: 10008, м. Житомир, Старий Бульвар, 5/37, Житомирської області.

Суддя: Л.В.Винар