Справа № 620/2978/23
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року Чернігів Справа № 620/2978/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Заяць О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1. визнати протиправними дії, бездіяльність відповідача Міністерства оборони України з не виконання вимог Закону України «Про звернення громадян» та не вжиття належних заходів для надання ОСОБА_1 правдивої інформації на скаргу від 24.01.2023, що надіслана Кабінетом Міністрів України для виконання за належністю;

2. зобов`язати відповідача Міністерство оборони України належно виконати вимоги Закону України «Про звернення громадян» та вжити негайно заходів для надання ОСОБА_1 правдивої інформації на скаргу від 24.01.2023, що надіслана Кабінетом Міністрів України для виконання за належністю;

3.стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідача, які полягають у протиправному не виконанні вимог Закону України «Про звернення громадян» та статті 40 Конституції України, з огляду на те, що Міністерством оборони України звернення позивача не вирішено по суті та не надано правдивої інформації на скаргу позивача. Також вказав, що незаконними діями, бездіяльністю відповідача йому заподіяно моральну шкоду, заподіяння якої полягає і підтверджується душевними стражданнями, позбавленням можливості в реалізації своїх дій, у приниженні, зверненні до судів.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому заперечував щодо позовних вимог та просив відмовити позивачу у задоволенні позову, зважаючи на те, що вимоги позивача є надуманими, передчасними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Вказав, що Секретаріатом Кабінету Міністрів України цілком правомірно надіслав за належністю письмову скаргу позивача від 24.01.2023 до Міноборони. Після розгляду, Міноборони у строки встановлені Законом України «Про звернення громадян» листом від 24.02.2023 надав вичерпну відповідь позивачу, зазначивши, що 3-х кімнатні квартири протягом 2012-2022 року військовослужбовці та члени їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та які перебувають в черзі після нього у Чернігівському гарнізоні (м. Чернігів) не отримували. Вказав, що позивач не додає будь- яких належних доказів, які могли б свідчити, що він як військовослужбовець, який потребує поліпшення житлових умов за рахунок забезпечення службовим приміщенням та відповідно перебуває на обліку, тому відповідна запитувана позивачем інформація об`єктивно не може бути надана.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся зі скаргою (у відповідності до порядку Закону України «Про звернення громадян») від 24.01.2023 р. до Прем`єр-міністра України /а. с. 4/. У скарзі Позивач зазначає, що він 27.07.2022 року звернувся з усною заявою № 14340928 на Урядову гарячу лінію з приводу отримання інформації від Міноборони щодо розподілу та надання 3-х кімнатних квартир особами, які перебувають на квартирному обліку в Чернігівському гарнізоні.

Скарга листом від 01.02.2023 р. за № Б-906/25- 23/3 надіслана до Міноборони для розгляду та інформування про результати, відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», що підтверджується листом Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України від 01.02.2023 р. № Б-906/25-23/4 /а. с. 7/.

Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України листом від 24.02.2023 р. № 370/2/1207, за дорученням та в межах компетенції, опрацьовано скаргу позивача від 24.01.2023 р. до Прем`єр-міністра України, яка надійшла на розгляд Міноборони щодо вирішення житлового питання. За результатами розгляду, Позивача було повідомлено, що відповідно до наявної інформації, наданої начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігів, протягом 2012-2022 років військовослужбовці та члени їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання які перебувають в черзі після Позивача, трикімнатні квартири у Чернігівському гарнізоні (м. Чернігів) не отримували /а. с. 8/.

Також у листі від 24.02.2023 р. № 370/2/1207 Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України зазначено, що стосовно надання трикімнатних службових квартир у Чернігівському гарнізоні за період 2012 - 2022 років, особам, які перебували на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями, тобто в черзі на службове житло Позивач не перебуває. У листі вказано, що Позивач перебуває на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у Чернігівському гарнізоні в загальній черзі з 23.03.1999 р. за № 23 та у позачерговій черзі з 25.09.2000 р. за № 2, як звільнений з військової служби за станом здоров`я складом сім`ї дві особи.

Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України також окремо звернуло увагу у листі від 24.02.2023 р. № 370/2/1207, що зі змісту скарги Позивача від 24.01.2023 р. не є зрозумілим, яку конкретну надану інформацію він вважає неправдивою та яке саме право він вважає порушеним (із посиланням на конкретні обставини). Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України у листі від 24.02.2023 р. №370/2/1207 довідково звернуло увагу Позивачу, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», у звернені має бути викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання та вимоги.

Також у Командуванні Сил логістики Збройних Сил України за відповідним дорученням також опрацьовувалось звернення Позивача від 16.11.2022 року, яке надійшло через Урядовий контактний центр, стосовно інформації з приводу надання 3-х кімнатних службових квартир у Чернігівському гарнізоні за період 2012 - 2021 років особам, які перебувають на черзі після нього. Листом від 14.12.2022 № 370/7744 Позивача повідомлено, що на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями, він не перебував, з огляду на що, запитувана інформація відсутня /а. с. 6/.

Листом Центрального управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 20.10.2022 № 370/2/7985 було опрацьовано звернення Позивача, яке надійшло до Міноборони через Урядову гарячу лінію. Відповідно до інформації, наданої начальником квартирно- експлуатаційного відділу м. Чернігів, протягом 2012-2022 років військовослужбовці та члени їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання які перебувають в черзі після Позивача, трикімнатні квартири у Чернігівському гарнізоні (м. Чернігів) не отримували. Цим ж листом, Позивача було повідомлено, що він перебуває на квартирному обліку у Чернігівському гарнізоні в загальній черзі з 23.03.1999 року за № 23, у позачерговій черзі з 25.09.2000 року за № 2, як звільнений з військової служби за станом здоров`я складом сім`ї 2 особи. Разом з тим, окремо зазначено, що його сім`ї за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України у 1989 році була надана окрема двокімнатна квартира жилою площею 30,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 /а. с. 5/.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до статті 16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, організацій і підприємств особисто.

Статтею 18 Закону визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

В свою чергу, положення статті 19 Закону визначають, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно частини першої статті 20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Крім того суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Таким чином, Секретаріат Кабінету Міністрів України правомірно надіслав за належністю письмову скаргу позивача від 24.01.2023 до Міноборони.

Після розгляду Міноборони у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» листом від 24.02.2023 надав відповідь позивачу, зазначивши, що 3-х кімнатні квартири протягом 2012-2022 року військовослужбовці та члени їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та які перебувають в черзі після нього у Чернігівському гарнізоні (м. Чернігів) не отримували.

Проте суд вказує, що на обґрунтування своєї позиції стосовно наданої відповідачем неправдивої інформації, позивач не надає жодних належних, допустимих та достовірних доказів.

Як вказує позивач у позовній заяві, запитувана інформація йому необхідна для реалізації дій у відповідності до ст. 59 Житлового кодексу України та п. 36 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, який затверджений наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20. Також додає до матеріалів справи довідку від 09.10.2018 № 1219 /а. с. 9/, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у Чернігівському гарнізоні та Чернігівському обласному військовому комісаріаті з 23.03.1999 року зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а також у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання жилих приміщень з 25.09.2000 р., як звільнений в запас за станом здоров`я.

Проте слід звернути увагу, що позивач у своєму зверненні (скарзі) не додає будь-яких належних доказів, які б свідчити, що він як військовослужбовець потребує поліпшення житлових умов за рахунок забезпечення службовим приміщенням та відповідно перебуває на обліку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

У зв`язку з чим, відповідач вказав, що відповідно до положень чинного житлового законодавства України, позивач не має права на перебування на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим жилим приміщенням, оскільки він звільнений з військової служби за станом здоров`я.

Також суд вказує, що інших підтверджуючих документів та правових підстав для надання службового приміщення позивач не додає та не наводить.

Враховуючи викладені норми законодавства, судом не встановлено порушень відповідачем Закону України «Про звернення громадян», а позивачем не наведено належних підтверджень надання відповідачем на його звернення неправдивої інформації.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вказує про таке.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 у справі № 804/2252/14 та від 21.02.2019 у справі № 670/499/16-а.

У зв`язку з тим, що судом не встановлено порушення прав та інтересів позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Міністерство оборони України, просп. Повітрофлотський, 6,м.Київ,03168, .

Повний текст рішення суду виготовлений 01 червня 2023 року.

Суддя О.В. Заяць