Справа № 160/4022/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2023 року Справа № 160/4022/23
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Департаменту патрульної поліції (далі Департамент, відповідач), в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він залучався до служби в нічний час в період з 28.11.2015 р. по 31.12.2017 р., однак інформацію щодо кількості відпрацьованих позивачем годин у нічний час за вказаний період відповідач у відповіді на адвокатський запит не надав. Недотримання відповідачем порядку обліку фактичного часу служби у нічний час та/або зберігання професійної документації не може бути підставою для звільнення від виплати зазначеної доплати, а гарантоване законодавством право позивача на доплату за службу в нічний час не повинно ставитися у залежність від дотримання чи недотримання відповідачем порядку обліку фактичного часу служби у нічний час та/або зберігання професійної документації. Неналежне виконання відповідачем обов`язку не може бути підставою для відмови в отриманні грошового забезпечення, а тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Щодо позовних вимог про ненарахування та невиплату на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 28.11.2015 р. по 31.10.2017 р. (включно) позивач зазначає, що посилання відповідача, що індексація грошового забезпечення повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України №782, не відповідає вимогам законодавства, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». З огляду на вказане позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 р. ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з вищезазначеною позовною заявою, відкрито провадження у справі за позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
03.05.2023 р. до суду надійшов від Департаменту патрульної поліції відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зазначив, що виплата грошового забезпечення позивача здійснювалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" №988 від 11.11.2015 р. та наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" №260 від 06.04.2016 р. Оскільки, відповідно до наведених правових норм, додаткові види грошового забезпечення разом з іншими його складовими можуть бути нараховані та виплачені лише в межах встановлених граничних розмірів та не можуть перевищувати таких граничних розмірів, а позивач за спірний період отримував грошове забезпечення в розмірі, який дорівнює максимальному граничному розміру грошового забезпечення за його посадою, відсутні будь-які підстави для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення в більшому розмірі, ніж встановлено зазначеними вище наказами, якими затверджені граничні розмірі грошового забезпечення поліцейських. Також вказує, що при розрахунку заборгованості по доплаті за службу в нічний час позивачем не враховано положення п. 11 Розділу ІІ "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", яким передбачено двохгодинну перерву для відпочинку поліцейським, які несуть службу в нічний час, яка не включається в службовий час. Щодо індексації грошового забезпечення відповідач зауважив, що таке право виникло після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №782 від 18.10.2017 р., якою доповнено "Порядок проведення індексації грошових доходів населення" та передбачено право на індексацію особам, що проходять службу в лавах Національної поліції. З огляду на викладене, на думку відповідача, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно з наказом Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області №1 о/с від 07.11.2015 р. був призначений на посаду поліцейського батальйону патрульної служби ГУНП в Дніпропетровській області.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №9 о/с від 21.01.2016 р. ОСОБА_1 був призначений на посаду інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1050 від 21.10.2016 р. позивач був призначений на посаду інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №1265 о/с від 08.12.2017 р. позивач був призначений на посаду інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №583 о/с від 19.06.2018 р. позивач був призначений на посаду інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
Наказом Департаменту патрульної поліції №489 о/с від 10.06.2021 р. ОСОБА_1 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» був звільнений зі служби в поліції.
Вищенаведена інформація наявна у виданій Департаментом довідці №5341/11/19-2023 від 26.04.2023 р.
28.08.2022 р. представник позивача звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції із адвокатським запитом №28/08/2022/443 щодо здійснення доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення.
Листом Департаменту патрульної поліції №1037аз,1043аз,1044аз,1045аз/41/5/05-2022 від 05.09.2022 р. представника позивача повідомлено, зокрема, про те, що доплату позивачу за службу в нічний час було здійснено за період з 01.01.2018 р. по 31.07.2022 р., й зазначено, що відповідно до наказів Департаменту позивач у період з 16.01.2016 р. по 31.12.2017 р. до служби в нічний час не залучався, у зв`язку з чим підстави для нарахування та виплати відповідної доплати позивачу за цей період відсутні.
Щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 р., якою внесено зміни до пункту 2 Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейські», тобто з листопада 2017 року, тому будь-які законні підстави для здійснення індексації грошового забезпечення позивача за наведений в позовній заяві період відсутні.
Натомість, як стверджує у позовній заяві ОСОБА_1 , він залучався до служби в нічний час у період з 28.11.2015 р. по 31.12.2017 р., однак інформацію щодо кількості відпрацьованих ним годин у нічний час за цей період відповідач у своїй відповіді на адвокатський запит не надав.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати у спірні періоди індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час, з метою захисту власних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 р. (далі - Закон №580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 94 Закону №580-VIII, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №988 від 11.11.2015 р. (далі Постанова №988) встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Згідно із приписами статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №260 від 06.04.2016 р., яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 3 Розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з п.11 Наказу №260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що поліцейські, які несуть службу в нічний час з 22:00 до 06:00 години, мають право на доплату в розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. При цьому час, відведений для відпочинку і харчування не включається в службовий час з 22:00 до 06:00 години.
З матеріалів справи вбачається, що позивач з 07.11.2015 р. був призначений наказом Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області від 07.11.2015 р. №1 о/с на посаду поліцейського батальйону патрульної поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
Натомість, 16.01.2016 р. наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.01.2016 р. №6 о/с ОСОБА_1 був переведений до Департаменту патрульної поліції та призначений на посаду інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.
Таким чином, позивач перебував на службі в Департаменті патрульної поліції саме з 16.01.2016 р., а не з 28.11.2015 р., як зазначено у позовній заяві останнього.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з Інформацією щодо здійснення доплати за службу у нічний час позивачу, як колишньому інспектору взводу №1 роти №3 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області, доплата за роботу в нічний час йому нараховувалась та виплачувалась, починаючи з червня 2018 р. (за травень 2018 р.) по червень 2021 року (за червень 2021 р.).
При цьому, відомості щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 відповідної доплати за період з 28.11.2015 р. по 31.12.2017 р. (включно) відсутні.
Згідно з листом Департаменту патрульної поліції від 05.09.2022 р., відповідно до наказів начальника ДПП, позивач у період служби в Департаменті патрульної поліції (16.01.2016 р. по 31.12.2017 р.) до служби у нічний час не залучалася, у зв`язку з чим підстави для нарахування та виплати доплати за службу в нічний час відсутні.
Враховуючи те, що доплата за службу в нічний час виплачується поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, з урахуванням відсутності доказів про залучення позивача до служби в нічний час, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині.
Щодо позовних вимог, які стосуються нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 28.11.2015 р. по 31.10.2017 р.(включно), суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 4 частини 10 статті 62 Закону №580-VIII, поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.
Частиною 5 статті 94 Закону №580-VIII передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з абзацом 2 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною 6 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
При цьому, відповідно до визначення, яке міститься в абзаці 3 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
У відповідності до положень статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин 2, 6 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Згідно із статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №1078).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці 2 цього пункту.
Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з абзацами 1, 2, 5, 6 пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 р. внесено зміни до вказаного пункту Порядку №1078, шляхом доповнення абз. 5 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».
Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають, зокрема, грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території Відповідно до абз. 8 п. 4 Порядку №1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація.
Приписами п. 6 Порядку №1078 визначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Конституційний Суд України в рішенні від 15.10.2013 р. у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Разом з тим, обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.
Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на правомірність своїх дій щодо не проведення індексації грошового забезпечення до 18.10.2017 р., так як Порядок №1078 не передбачав проведення індексації саме поліцейським, оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Крім того, пункт 2 Порядку №1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначав, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.
Таким чином, вказана правова норма не передбачала вичерпного переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації, оскільки такий перелік визначено законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом.
Як встановив суд, за період перебування позивача на відповідній посаді, останньому було нараховано та виплачено грошове забезпечення у спірний період.
Індексація грошового забезпечення за спірний період, а саме - з 28.11.2015 р. по 31.10.2017 р. у відомостях про грошове забезпечення позивача відсутня.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01.11.2017 р., тобто після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 р., оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Оскільки позивач отримував грошове забезпечення, то останнє підлягає індексації.
Листом відповідача від 05.09.2022 р. підтверджено, що позивачу за спірний період служби з 28.11.2015 р. до 31.10.2017 р. не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
Таким чином, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 28.11.2015 р. по 31.12.2017 р. (включно).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 р. по справі №160/35/20.
При вирішенні даної справи суд також враховує правову позицію висловлену Верховним Судом у постановах від 16.07.2020 р. по справі №2140/1763/18.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005 р.) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р. зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
У рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень бездіяльність якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності такої бездіяльності щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивача за відповідний період та не спростовано доводи позивача, викладені у позовній заяві.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та при зверненні до суду ним не були понесені судові витрати, відсутні підстави для стягнення судових витрат.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2023 р.

Суддя О.М. Неклеса