Справа № 320/9642/20
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9642/20 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Леонтович А.М., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної податкової служби у Київській області на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року позов було задоволено повністю, а також стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 6840,80 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року без змін.

Також, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року частково задоволено заяву та стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги, в яких просять суд апеляційної інстанції скасувати його та прийняти нове.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.10.2021 року до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи рішення про часткове задоволення вищезазначеної заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 надано докази підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., яка була пов`язана з:

- наданням роз`яснень щодо правових наслідків прийняття судом першої інстанції рішення від 23.09.2021 по суті справи;

- здійсненням особистого прийому клієнта з питання надання консультацій в аспекті захисту позиції клієнта дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 1 година;

- розробленням, структуризацією та складанням процесуальних документів для захисту позиції клієнта дії у формі окремої позасудової процедури загальною вартістю 6 годин;

- наданням клієнту роз`яснень з питань стягнення судових витрат на професійну правову допомогу за результатами розгляду справи з огляду на правозастосовну практику дії у формі окремої позасудової процедури загальною тривалістю 1 година.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Дослідивши обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, ОСОБА_1 понесено витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Після розгляду справи по суті, тобто позасудовою процедурою, у позивача виникла потреба в стягненні додаткових судових витрат, пов`язаних з розгляду справи.

За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 15 травня 2018 року по справі №821/1594/17, належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу, по якій таку допомогу надано.

Так, до заяви про розподіл судових витрат від 08.10.2021 року, представником позивача додано наступні докази а саме: копії акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 28.09.2021 року та прибуткового касового ордеру №1-28-09/21 від 28.09.2021 року, які підтверджують понесення позивачем витрат на послуги з надання правничої допомоги у розмірі 23 200,00 грн.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Дослідивши матеріали справи та вказані вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на користь позивача судових витрат, а саме: витрат на професійну правову допомогу в розмірі 23200,00 грн., колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вони є неспівмірними відносно ціни позову та (або) значенням справи для позивача, відповідно до частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

При цьому, доводи апелянта - ГУ ДПС у Київській області не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки доказів неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем під час ухвалення оскаржуваного додаткового рішення не надано.

Отже, у даному випадку, судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., оскільки відшкодування має відбуватися за рахунок відповідача - ГУ ДПС у Київській області, який є суб`єктом владних повноважень.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване додаткове рішення, у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційних скаргах, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо розподілу витрат на професійну правову допомогу, під час перегляду додаткового рішення суду Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року судом апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

08.03.2023 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява з процесуальних питань по справі, в якій ОСОБА_1 заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, під час перегляду додаткового рішення суду Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року судом апеляційної інстанції, в розмірі 91 000,00 грн.

Так, до заяви про розподіл судових витрат від 08.03.2023 року, позивачем додано наступні докази а саме:

- копію договору про надання правової допомоги від 01.08.2022 року;

- копію угоди до договору від 01.08.2022 року про надання правової допомоги;

- акт приймання-передачі наданих послуг до договору від 01.08.2022 року про надання правової допомоги;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Тукмана Є.Г.

Дослідивши вищезазначені норми чинного законодавства, зокрема ст. 139 КАС України, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлені витрати позивача в розмірі 91 000, грн., під час перегляду додаткового рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції є неспівмірними та не відповідають вищезазначеним правовим критеріям і сталій практиці Верховного Суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, під час перегляду додаткового рішення суду Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року судом апеляційної інстанції, в розмірі 1 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 242, 257, 260, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (ЄДРПОУ ВП 44096797) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати на правничу допомогу 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Г. Степанюк

Повний текст виготовлено 31.05.2023 року