Справа № 280/6723/22
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/6723/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року

у справі №280/6723/22

за позовом ОСОБА_1

до Запорізької обласної прокуратури

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2022 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Запорізької обласної прокуратури в якому просила:

- стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.10.2021 по 29.10.2022 у сумі 7 544,10 грн. з відрахуванням з зазначеної суми загальнообов`язкових податків та зборів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час звільнення відповідачем не проведено з позивачкою повного розрахунку, а саме не виплачена вихідна допомога при звільненні. Вказує, що лише 29.10.2022 відповідач перерахував на рахунок позивача відповідну допомогу у розмірі 6047,14 грн., з відрахуванням при виплаті встановлених податків та зборів. За таких обставин, позивачка вважає, що в силу положень статті 117 Кодексу Законів про працю України вона має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 р. у справі № 280/6723/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволено частково.

Стягнуто із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3656,87 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят шість гривень 87 копійок), з відрахуванням з зазначеної суми загальнообов`язкових податків та зборів.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Судом встановлено, що позивачка звільнена з посади прокурора Запорізької місцевої прокуратури, разом з тим, під час звільнення позивачці не виплачено вихідної допомоги. Позивачка в судовому порядку підтвердила наявність права на отримання вихідної допомоги при звільненні, на виконання якого колишнім роботодавцем наприкінці жовтня 2022 року виплачено вихідну допомогу в розмірі 6047,14 грн. Вважаючи, що роботодавцем порушено її право на своєчасне отримання повного розрахунку при звільненні, позивачка звернулась до суду. Дослідивши обставини по справі, враховуючи принципи співмірності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову

Не погодившись з рішенням суду, Запорізькою обласною прокуратурою подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить змінити рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 р. у справі № 280/6723/22. Вважає, що суд не дослідив наявність вини роботодавця під час розрахунку при звільненні, що свідчить про необґрунтованість задоволення позовних вимог. Крім того, вказує на необґрунтованість та не співмірність стягнутої суми, про що повідомила представниця прокуратури у судовому засіданні апеляційної інстанції, надаючи пояснення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 22.10.2021 №1459к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Запорізького відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області на підставі пп. 2 п. 19 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 22.10.2021.

У зв`язку із тим, що при звільненні позивачці не виплачена вихідна допомога при звільненні, позивачка звернулась із позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №280/11253/21, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.06.2022, стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 вихідну допомогу у розмірі 7549,73 грн.

На виконання вказаного рішення, 29.10.2022 позивачка отримала вихідну допомогу при звільненні у розмірі 6047,14 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Вважаючи наявним у неї права на отримання середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно з ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Так, відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Отже, вихідна допомога, на яку мала право позивачка, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, повинна бути виплачена у день звільнення позивачки із служби, а факт її несвоєчасної виплати є підставою для застосування наслідків, які передбачені ст.117 КЗпП України.

З цих підстав виходив і суд першої інстанції, який стягнув з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Щодо розміру середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

У постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 (провадження №К/9901/5696/20) Верховний Суд вказав, що статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми. Аналіз такого правового врегулювання дав змогу Верховному Суду зробити правовий висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2019 у справі №761/9584/15ц (провадження №14-623цс18) зазначила, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством. Колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Як видно зі змісту цієї постанови, Верховний Суд прийшов до висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про виплату належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. При вирішенні цього питання суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Колегія суддів, погоджується із розрахунком та висновком суду першої інстанції відповідно до якого, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований та виплачений позивачці у розмірі 3656,87 грн., з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника.

Відповідачем не наведено доводів спростовуючих висновки суду першої інстанції, так само як і не обґрунтовано до яких розмірів має бути зменшено заявлену позивачкою суму до стягнення.

Доводи скаржника щодо відсутності провини роботодавця, колегія суддів відхиляє, оскільки протиправність дій Запорізької обласної прокуратури щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні встановлено судовим рішення у справі №280/11253/21, що набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги межі задоволених судом першої інстанції позовних вимог, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 р. у справі № 280/6723/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко