Справа № 520/7995/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 р. Справа № 520/7995/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Богодухіввода" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 22.11.22 по справі № 520/7995/22

за позовом Державної служби геології та надр України

до Комунального підприємства "Богодухіввода"

про припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами,

ВСТАНОВИВ

Державна служба геології та надр України (далі по тексту ДСГН України, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Богодухіввода" (далі по тексту - КП "Богодухіввода", відповідач), в якому просив суд припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4863 від 04.10.2017 року, наданого КП "Богодухіввода".

В обґрунтування позову послався на ст.ст. 5, 26, 160, 168 КАС України та зазначив, що у зв`язку з порушенням відповідачем, як надрокористувачем, пункту 5 Особливих умов на користування надрами № 4863 від 04.10.2017, ст.ст. 24, 28 Кодексу України про надра в частині не виконання відповідачем зобов`язань за угодою про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин, яка є невід`ємною частиною спеціального дозволу на користування надрами (не внесення та несвоєчасне внесення рентної плати за користування надрами, що призвело до виникнення податкового боргу із плати за користування надрами, не подання податкової обов`язкової звітності згідно з наказом Держгеонадр від 22.08.2013 № 433 за два звітні періоди поспіль без поважних причин, внаслідок чого наказом ДСГН України № 196 від 03.06.2020 зупинено дію дозволу з 01.09.2020, ігнорування припису Держгеонадр від 27.11.2020 № 22/4863), наявні підстави для припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу згідно ст. 26 Кодексу України про надра та пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на коистування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 у справі №520/7995/22 були витребувані докази існування причинно-наслідкового зв`язку впливу припинення дії права на надрокористування за Спеціальним дозволом на публічні інтереси суспільства та обороноздатність держави Україна під час відсічі збройної агресії Російської Федерації.

15.11.2022 до суду надійшли письмові пояснення відповідача, з яких слідує, що відповідач вважає припиненою дію Спеціального дозволу, проводить роботи з підготовки пакету документів на отримання нового спеціального дозволу із іншим видом надрокористування, не здійснює забезпечення безперервного функціонування формувань Збройних Сил України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі №520/7995/22 позов - задоволено.

Припинено право Комунального підприємства «Богодухіввода» на користування надрами шляхом анулювання виданого Державною службою геології на надр України Спеціального дозволу на користування надрами №4863 від 04.10.2017р., наданого Комунальному підприємству "Богодухіввода".

Відповідач не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі № 520/7995/22 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність визначених ст.26 Кодексу України про надра підстав для припинення відповідачу права користування надрами та не зазначення жодної з них в позові. Стверджує про те, що не виконання вимог Угоди № 4863 про умови користування надрами з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно промислової розробки родовищ корисних копалин від 04.10.2017 року, не оскарження акту перевірки та припису щодо виявлених порушень КП "Богодухіввода" не є підставою для припинення дії Спеціального дозволу. Так, невиконання умов Угоди від 04.10.2017 року було наслідком відсутності відповідного фінансування на підприємстві, що має заборгованість перед бюджетом з податків та інших платежів, як за рахунок власних коштів підприємства, що є збитковим багато років, так і за рахунок дотацій з міського бюджету. В свою чергу, акт та припис були винесені відповідачу у 2020 році, та фактично на даний час вичерпали свою дію. Правові наслідки невиконання припису не встановлені законом, і тим більше не пов`язані з припиненням права на спеціальне надрокористування. Відтак, така підстава для припинення права на користування надрами, як невиконання припису, знаходиться поза правовим полем, що обмежується спеціальною нормою ст. 26 Кодексу України про надра, яка визначає вичерпний перелік підстав для такого припинення.

Відносно правової конструкції, яка була застосовано судом при ухваленні судового рішення, щодо підстав припинення права користування надрами відповідача, зокрема, п. 23 Порядку надання спеціальних дозволів на коистування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, та ч. 6 ст. 5 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарювання», вважає, що суд припустився порушення норм матеріального права, застосовуючи при визначенні підстав для припинення права користування надрами норми підзаконного нормативного акту, за наявності спеціальної норми ст. 26 Кодексу України про надра, яка крім того, що є спеціально, має вищу юридичну силу перед Законом і постановою КМ України від 30.05.2011 № 615, якою затверджений вищевказаний Порядок.

Наполягає, що позиція суду в частині наведення припущень щодо можливої поведінки відповідача у майбутньому та допущення порушень сплати рентної плати є такою, що не ґрунтується на законі. Порушення строків сплати рентної плати, яка все ж була сплачена на момент ухвалення рішення, не є суб`єктивно/винною поведінкою підприємства та зумовлена, як кризою в країні, воєнним станом, так і відсутністю належної оплати з боку споживачів та фінансування на місцевому рівні. Крім того, позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом про стягнення даної рентної плати, яка теж направлена на поповнення державного бюджету.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що КП «БОГОДУХІВВОДА» є підприємством критичної інфраструктури та єдиним комунальним підприємством, що забезпечує водопостачанням територіальну громаду міста Богодухів та району, а тому анулювання дії спеціального дозволу, призведе до унеможливлення надання підприємством послуг з централізованого водопостачання, та призведе до критичної ситуації з водою в місті у період воєнного стану, позбавлення доступу громадян України до водних ресурсів, що є їх власністю.

При цьому, забезпечення безперервного функціонування формувань ЗСУ не є метою діяльності підприємства, яке повинно забезпечувати функціонування міста у сфері водопостачання.

Також зауважує, що правовим наслідком припинення права користування надрами, шляхом анулювання свідоцтва є те, що відповідач втрачає право на отримання Спеціального дозволу без проведення аукціону, що тягне за робою додаткові витрати.

Враховуючи, що починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан, що безумовно належить до форс-мажорних обставин, стверджує про необхідність взяття до уваги судом права відповідача на продовження граничних строків виконання робіт щодо дослідно-промислової розробки та/або видобування корисних копалин на 24 місяці.

На переконання апелянта, безпідставними є доводи суду на предмет того, що суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах забезпечено додержання вимог ст. 19 Конституції України, дотримання процедури реалізації владної управлінської функції контролю, адже предметом спору не є оскарження дій суб`єкта владних повноважень, а тому оцінка його дій не входить до предмету доказування у даній справі.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.10.2015 Державною службою геології на надр України відповідачеві КП «Богодухіввода» було видано Спеціальний дозвіл на користування надрами № 4863 від 04.10.2017 (далі за текстом Спеціальний дозвіл).

На звороті Спеціального дозволу викладені особливі умови, серед яких: своєчасна та повна оплата обов`язкових платежів до Державного бюджету України згідно з чинним законодавством; обов`язкове подання геологічної інформації; подання щорічної звітності перед ДСГН України згідно із формою 7-гр.

Додатком до Спеціального дозволу є Угода від 04.10.2017р. № 4863, пунктом 3 якої передбачено виконання відповідачем Програми робіт з геологічного вивчення.

Листом ДПС України від 21.05.2020 № 4798/5/99-00-10-02-05-2 доведено до відома позивача існування у відповідача податкового боргу, у тому числі і 413,65 тис. грн. з рентної плати за користування надрами.

03.06.2020 позивачем, ДСГН України було видано наказ № 196 від 03.06.2020 про зупинення дії Спеціального дозволу.

Доказів оскарження цього правового акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень учасниками спору до матеріалів справи не подано.

Листом ДПС України від 10.09.2020 № 9735/5/99-00-10-02-05-2 знов сповістило ДСГН України про існування у відповідача податкового боргу, у тому числі і 568,29 тис. грн. з рентної плати за користування надрами.

21.10.2020 позивачем було видано наказ № 465 від 21.10.2020 про продовження строку усунення порушень законодавства про надра відносно Спеціального дозволу.

Листом від 11.11.2020 № 382 відповідач визнав наявність податкового боргу, у тому числі і 568,29 тис. грн. з рентної плати за користування надрами.

На підставі наказу ДСГН України № 394 від 09.09.2020 було призначено відносно низки надрокористувачів, у тому числі і відповідача позапланової перевірки.

Результати проведеної перевірки були оформлені атом від 27.11.2020р. № 22/4863 (далі за текстом - Акт).

У тексті акту ДСГН України викладено власні судження про вчинення відповідачем низки порушень чинного законодавства, а саме:

- ч. 2 ст. 20 Кодексу України про надра та п.п.1.8, 2.1, 2.6, 3.4 наказу Держгеонадра №34/м за рахунок відсутності затвердженого та погодженого Проекту дослідно-промислової розробки водозабору;

- абз.1 п.10 постанови КМУ № 615 за рахунок не виконання п.2 Програми робіт до Угоди про умови користування надрами від 04.10.2017 № 4863 стосовно складання та затвердження у період 4 квартал 2017 року - 2 квартал 2018 року проектно-кошторисної документації з геологічного вивчення водозабору;

- абз.1 п.10 постанови КМУ № 615 за рахунок невиконання п.3 Програми робіт до Угоди про умови користування надрами від 04.10.2017 № 4863 стосовно початку з 4 кварталу 2017 року геологорозвідувальних робіт;

- абз.1 п.10 постанови КМУ № 615 за рахунок невиконання п.4 Програми робіт до Угоди про умови користування надрами від 04.10.2017 № 4863 стосовно проведення з 4 кварталу 2017 року дослідно-промислової розробки у той час як у дійсності відбувається промислова розробка водозабору питних підземних вод;

- абз.1 п.10 постанови КМУ № 615 за рахунок невиконання у повному обсязі п.5 Програми робіт до Угоди про умови користування надрами від 04.10.2017 № 4863 стосовно проведення з 4 кварталу 2017 року хімічних аналізів проб води та спектральних аналізі проб ґрунту;

- ч.1 ст.37, п.п.3-5 ч.1 ст.38 Кодексу України про надра, п.2, п.п. 17-19, 22, 23 постанови КМУ № 432, абз.10 п.2.1.7, абз. 12 п.2.1.9, абз.31 п.2.1.9 Правил, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 30 від 05.07.1995;

- розділу 8 Інструкції, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин № 23 від 04.02.2000, Розділу 3 та 8 Інструкції, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин №32 від 14.03.2002, Розділу 12 Інструкції, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин № 298 від 29.12.2004, Розділу 10 і 11 Інструкції, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин № 182 від 07.06.2007, Розділів Х та ХІ Інструкції, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин № 393 від 06.10.2009, підпунктів 6.1-6.4 п.6 розділу ІІ Положення про охорону підземних вод, затвердженого Міністерством геології СРСР 15.08.1984 (НПАОН 14.0-1.02-85), пунктів 4, і 5 розділу ІІІ Правил розробки теплоенергетичних вод, затверджених постановою Держгіртехнагляду СРСР 01.11.1985р. (НПАОП 14.0.01-87) за рахунок не проведення гідрогеологічного обслуговування робіт з розробки водозабору питних підземних вод, не укладення договору на проведення робіт з геологічного вивчення.

Акт перевірки був підписаний керівником відповідача без жодних зауважень, застережень, заперечень.

27.11.2020 із посиланням на Акт позивачем відносно відповідача було видано припис № 22/4863 від 27.11.2020 (далі за текстом - Припис).

Припис був отриманий керівником відповідача 27.11.2020, підлягав виконанню у строк до 28.12.2020.

Доказів виконання або оскарження до суду цього правового акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень учасниками спору до матеріалів справи не подано.

31.03.2021 ДСГН України видано наказ № 237 від 31.03.2021 про продовження строку усунення порушень законодавства про надра відносно Спеціального дозволу.

28.09.2021 ДСГН України вкотре було видано наказ № 703 від 28.09.2021 про продовження строку усунення порушень законодавства про надра відносно Спеціального дозволу до 01.02.2022.

Листом від 01.06.2022 №722/02-3/2-22 позивач звернувся до відповідача з приводу висловлення позиції (згоди/незгоди) стосовно припинення права на користування надрами за Спеціальним дозволом.

Означений лист був отриманий відповідачем 15.06.2022.

Доказів надання КП "Богодухіввода" письмової відповіді на цей лист учасниками спору до матеріалів справи не надано.

Згідно з копією платіжного доручення № 113 від 06.10.2022 КП "Богодухіввода" було проведено оплату 260.097,98 грн податку з рентної плати за землю згідно з розрахунку за 2 квартал 2022 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що порушення відповідачем вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр, є самостійною підставою для припинення права користування ними згідно з п. 5 ч. 1 ст. 26 Кодексу України про надра.

Так, у спірних правовідносинах відповідачем протягом тривалого часу не виконувався обов`язок зі сплати обов`язкових платежів (в тому числі відрахувань за геологорозвідувальні роботи) до Державного бюджету згідно з чинним законодавством, що є однією із умов користування надрами за змістом Спеціального дозволу, як в частині повноти оплати, так і в частині своєчасності оплати.

При цьому, подія вчинення діяння із несвоєчасності виконання податкового обов`язку об`єктивно не може бути нівельована у майбутньому.

Допущення відповідачем при провадженні господарської діяльності порушення умов Спеціального дозволу та вимог законодавства в частині користування надрами підтверджені складеним позивачем Актом, не заперечуються та не спростовуються КП "Богодухіввода", а виданий позивачем Припис про усунення порушень закону, встановлених Актом, не оскаржено в судовому порядку та не виконано.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції не знайшов об`єктивних даних для висновку про те, що у даному конкретному випадку ініційований суб`єктом владних повноважень захід реагування є необґрунтованим, непропорційним, створює ризики порушення публічних інтересів суспільства чи створює загрози безперервному функціонуванню формувань Збройних Сил України.

На переконання суду, владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив додержання вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, дотримався процедури реалізації владної управлінської функції контролю, сформулював юридично умотивовану та документально доведену вимогу, котра не суперечить публічним інтересам суспільства, спрямована на усунення наслідків допущених відповідачем порушень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Кодексу України про надра ( тут та надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну службу геології та надр України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1174 (далі - Положення № 1174) Державна служба геології та надр України (далі - Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Держгеонадра у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Реалізація державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр є одним із основних завдань Держгеонадр (підпункут 1 пункту 3 Положення № 1174.

На виконання підпункту 9, 10 та 12 пункту 4 Положення № 1174, Держгеонадра відповідно до покладених завдань видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням, зокрема за дотриманням нормативів, стандартів та інших вимог щодо геологічного вивчення і використання надр, умов спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами) та угод про умови користування надрами (у тому числі угод про умови користування нафтогазоносними надрами).

Положеннями пункту 9 Положення № 1174 встановлено, що Держгеонадра у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України і наказів Міндовкілля видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що позивач, ДСГН України є повноважним суб`єктом від імені держави здійснювати державний контроль за дотриманням умов спеціальних дозволів на користування надрами.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.13 Кодексу про надра України користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено у суді апеляційної інстанції, що КП "Богодухіввода" на час виникнення спірних відносин відповідно до Спеціального дозволу на користування надрами № 4863 від 04.10.2017 має статус користувача надрами з видом користування геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислова розробка, питних підземних вод, затвердження запасів ДКЗ України.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Кодексу України про надра відповідач, як користувач надрами зобов`язаний: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Процедура видачі спеціального дозволу на користування ділянкою, надр передбачена Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 травня 2011 року № 615 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 р. № 124) (далі - Порядок № 615, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 615 невід`ємною частиною дозволу є угода про умови користування ділянкою, що укладається між органом з питань надання дозволу і надрокористувачем і містить програму робіт, яка оформляється як додаток, та особливі умови надрокористування, що передбачають:

вимоги до ефективності робіт;

сучасні технології видобування та переробки корисних копалин;

порядок видобування корисних копалин, зокрема з метою запобігання негативним екологічним наслідкам і забезпечення безпеки забудованих територій;

види, обсяги і строки виконання робіт на ділянці надр;

підстави для припинення діяльності, пов`язаної з використанням ділянки надр.

Нормами ч. 1 ст. 61 Кодексу України про надра визначено, що державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Кодексу про надара України орган державного геологічного контролю безпосередньо або через свої територіальні органи здійснює заходи державного нагляду (контролю) у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр щодо діяльності користувачів надр шляхом проведення перевірок у встановленому законом порядку.

Пунктом 21 Порядку № 615 передбачено, що дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Міндовкілля, Держпраці, МОЗ, Держекоінспекції, органів місцевого самоврядування, ДПС у разі:

1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр;

2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов`язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров`ю працівників або населення;

3) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища;

4) наявності підстав, передбачених Законом України Про санкції;

5) невиконання умов висновків з оцінки впливу на довкілля та/або висновків державної екологічної експертизи;

6) відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля та/або висновку державної екологічної експертизи діяльності з видобування корисних копалин.

Після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що однією з підстав зупинення дії дозволу на спеціальне використання надр є порушення надрокористувачем умов та порядку користування надрами, невиконання обов`язків, визначених статтею 24 Кодексу України про надра. При цьому право тимчасово зупиняти дію спеціального дозволу надано органу, який видав спеціальний дозвіл.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачем наказом від 03.06.2010 № 196 прийнято рішення зупинити з 01.09.2020 дію Спеціального дозволу на користування надрами № 4863 від 04.10.2017 на користування відповідачем надрами на підставі підпунктів 1 пункту 21 Порядку № 615.

Відповідачем не заперечуєтся та не спростовується, що вказане рішення не оскаржувалося КП «Богодухіввода» та не було виконано останнім.

Приписами пункту 22 Порядку № 615 встановлено, що право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбачених Кодексом України про надра, Законами України Про нафту і газ та Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності.

Положеннями статті 26 Кодексу України про надра визначено, що право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Вимоги цієї статті не застосовуються до користувачів надр за угодою про розподіл продукції. У цьому разі право користування надрами може бути припинено, обмежено чи тимчасово заборонено (зупинено) лише у разі:

1) припинення (в тому числі дострокового) дії угоди про розподіл продукції, що здійснюється на умовах і в порядку, передбачених такою угодою;

2) виникнення безпосередньої загрози життю та здоров`ю людей або довкіллю.

Особливості і умови обмеження або припинення чи тимчасової заборони (зупинення) користування надрами відповідно до угоди про розподіл продукції визначаються Законом України "Про угоди про розподіл продукції".

Пунктом 3 статті 53 Кодексу про надра України визначено, що при розробці родовищ корисних копалин повинні забезпечуватися облік стану і руху запасів, втрат і погіршення якості корисних копалин, а також подання до статистичних та інших державних органів встановленої законодавством звітності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 25.06.2011 у справі №21-36а11, від 19.09.2011 у справі №21-164а11 та від 10.12.2013 у справі №21-450а13 та Верховного Суду у постановах від 10.10.2018 у справі № 802/4846/13-а, від 26.06.2018 у справі № 802/923/14-а та від 10.10.2018 у справі №812/1735/17 право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку. У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 Кодексу, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку.

Зазначена норма спрямована на захист інтересів надрокористувачів шляхом обмеження суб`єкта владних повноважень, у визначених законом випадках, приймати рішення про припинення права користування надрами в межах адміністративної процедури. Таким чином, законом встановлюється судовий порядок позбавлення права користування надрами, як додаткова гарантія захисту прав надрокористувачів, яка реалізується під час звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду.

Отже, орган, який надав надра у користування, повноважний припинити право користування надрами у випадку, передбаченому пунктом 5 частини першої статті 26 Кодексу України "Про надра", лише за наявності згоди на це користувача надрами.

У цій справі судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачем надіслано відповідачу лист від 01.06.2022 №722/02-3/2-22 з приводу висловлення позиції (згоди/незгоди) стосовно припинення права на користування надрами за Спеціальним дозволом, який отримано КП «Богодухіввода» 15.06.2022, однак відповіді ДСГН України не надано.

Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 у справі №812/1074/17 вже висловлювалась правова позиція з приводу застосування положень частини першої статті 26 Кодексу України про надра, згідно з якою ненадходження будь-якої інформації від надрокористувача з приводу питання про анулювання спеціального дозволу не може розцінюватися, як відсутність заперечень.

Отже, припинення цього права можливе лише в судовому порядку.

Колегія суддів зауважує, що згідно з частиною 7 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 № 2806-IV дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що анулювання раніше зупиненого спеціального дозволу можливе, зокрема, у разі, якщо надрокористувачем не усунуто порушення, які стали підставою для зупинення дії дозволу.

Так, за висновком щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, викладеного колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, анулювання раніше зупиненого спеціального дозволу можливе, зокрема, у разі, якщо надрокористувачем не усунуто порушення, які стали підставою для зупинення дії дозволу (постанова від 18.10.2018 у справі № 812/1735/17).

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, відображеною у постановах від 03.05.2018р. у справі № 812/1074/17, від 22.01.2019 у справі № 810/3865/17, від 12.08.2020 у справі № 813/2441/16, від 24.11.2020 у справі № 826/7821/17, порушення вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр, є самостійною підставою для припинення права користування ними згідно з п.5 ч.1 ст.26 Кодексу України про надра.

За таких обставин, доводи відповідача про те, що не усунення порушень в частині невиконання вимог Угоди № 4863 про умови користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин від 04.10.2017 року, не є підставою для припинення права користування надрами, є помилковими та такими, що підлягають відхиленню.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, підставою позову ДСГН України зазначив порушення відповідачем пункту 5 Особливих умов на користування надрами № 4863 від 04.10.2017, ст.ст. 24, 28 Кодексу України про надра в частині не виконання відповідачем зобов`язань за угодою про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин, яка є невід`ємною частиною спеціального дозволу на користування надрами (невнесення та несвоєчасне внесення рентної плати за користування надрами, що призвело до виникнення податкового боргу із плати за користування надрами, не подання податкової обов`язкової звітності згідно з наказом Держгеонадр від 22.08.2013 № 433 за два звітні періоди поспіль без поважних причин, внаслідок чого наказом ДСГН України № 196 від 03.06.2020 зупинено дію дозволу з 01.09.2020, ігнорування припису Держгеонадр від 27.11.2020 № 22/4863).

Як слушно зазначив суд першої інстанції, однією з умов користування надрами за змістом Спеціального дозволу є своєчасна і в повному обсязі сплата обов`язкових платежів (в тому числі відрахувань за геологорозвідувальні роботи) до Державного бюджету згідно з чинним законодавством.

Між тим, у спірних правовідносинах відповідачем протягом тривалого часу цей обов`язок не виконувався як в частині повноти оплати, так і в частині своєчасності оплати.

В свою чергу ДСГН України вжито необхідних заходів щодо встановлення достатніх строків для усунення відповідачем порушень вимог користування надрами (неодноразово строк на усунення порушень продовжували), однак це не призвело до бажаного результату.

Посилання відповідача на те, що невиконання умов Угоди від 04.10.2017 року було наслідком відсутності відповідного фінансування на підприємстві, що має заборгованість перед бюджетом з податків та інших платежів, не звільняє КП «Богодухіввода» від обов`язку дотримуватися вимог вказаної угоди, яка є невід`ємною частиною спеціального дозволу на користування надрами, та не спростовує порушення вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр, допущення яких і є визначеною ст.26 Кодексу України про надра підставою для припинення відповідачу права користування надрами.

Слід зауважити, що доказів недостатнього фінансування відповідачем до матеріалів справи не надано.

Доводи апелянта про часткове усунення одного із порушень, встановлених Актом, зокрема сплати рентної плати поза встановленими строками та не в повному обсязі (260.097,98 грн лише за 2 квартал 2022 року замість 568,29 тис. грн існуючого податкового боргу) на час винесення рішення судом першої інстанції, не звільняє відповідача від обов`язку дотримуватися вимог угоди про умови користування надрами в іншій частині та не поновлює його права на використання надр за Спеціальним дозволом.

Твердження апелянта про вичерпання дії Акту та Припису, які винесенні у 2020 році, з огляду на не усунення порушень відповідачем взагалі недоречні.

Колегія суддів наголошує, що не оскарження акту перевірки щодо виявлених порушень КП "Богодухіввода" та припису щодо їх усунення свідчить про відсутність спору з цього приводу, та не призводить до нівелювання наслідків не усунення таких порушень.

Враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи застосовано як спеціальні норми - ст.ст.24, 26 Кодексу про надра України та пункти 22, 23 Порядку № 615, так і загальні - ч.6 ст. 5 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарювання», доводи апелянта про неправильне застосування судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Посилання в апеляційній скарзі на запровадження, починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану, з огляду на дату складення Акту № 22/4863 та припису - 27.11.2020 є неприйнятними, оскільки більше року до оголошення воєнного стану відповідачем не вчинялося жодних дій до усунення порушень, зафіксованих в Акті. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» строки дії діючих строкових ліцензій та документів дозвільного характеру автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування, а періодичні, чергові платежі за ними відстрочуються на строк, зазначений у цьому підпункті (крім строку дії ліцензій у сфері діяльності з організації та проведення азартних ігор та плати за такі ліцензії).

Згідно зі ст.1 Закону України від 06.09.2005р. №2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарювання» документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності; об`єкт, на який видається документ дозвільного характеру (далі - об`єкт), - природні ресурси, земельна ділянка, ґрунтовий покрив земельних ділянок, споруда, будівля, приміщення, устаткування, обладнання та механізми, що вводяться в експлуатацію або проектуються, окрема операція, господарська діяльність певного виду, робота та послуга, а також документи, які використовуються суб`єктом господарювання у процесі проходження погоджувальної (дозвільної) процедури (проектна документація на будівництво об`єктів, землевпорядна документація, містобудівна документація, гірничий відвід).

Зі змісту наведених норм права слідує, що виданий відповідачеві Спеціальний дозвіл відповідає визначенню правової категорії «документ дозвільного характеру» та відповідно на дату прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення строк його дії є автоматично продовженим, що спростовує посилання відповідача на відсутність предмета спору.

Належність КП «БОГОДУХІВВОДА» до підприємств критичної інфраструктури не є обставиною, яка дозволяє уникнути обов`язку з усунення порушень, які мали місце в діяльності відповідача під час користування надрами на підставі Спеціального дозволу.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Богодухіввода" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 по справі № 520/7995/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій