Справа № 420/5395/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5395/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання неправомірними дій стосовно відмови в призначенні пенсії по інвалідності, скасування рішення від 16.01.2023 року №41 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період знаходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, починаючи з 15 березня 2017 року по 25 січня 2020 року включно, зобов`язання призначити, нарахувати та виплачувати пенсію по інвалідності, починаючи з дати встановлення групи інвалідності - 23.11.2022 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідачами безпідставно не зараховано страховий стаж, набутий у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, що стало наслідком прийняття протиправного рішення від 16.01.2023 року №41 про відмову у призначенні пенсії.

З відзивів на позовну заяву вбачається, що відповідачі позов не визнають та вказують, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи, тому були відсутні правові підстави для прийняття будь-якого іншого рішення, окрім як про відмову у призначенні пенсії, а за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до трьох років, оскільки в індивідуальних відомостей про застраховану особу за період з 01.04.2017 по 31.01.2020 року відсутні дані про сплату страхових внесків.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.01.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої було додано наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, виписка з акту огляду МСЕК (2-га група інвалідності), документи про місце проживання (реєстрації), свідоцтво про народження дитини, трудова книжка.

За результатом отриманих документів спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформовано розписку-повідомлення від 09.01.2023 року, яка містить перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, а саме: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідка про склад сім`ї, довідка УСЗН, фотокартка.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.01.2023 року №41 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний страховий стаж 7 років.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області під час розгляду поданих документів встановило, що необхідний страховий стаж відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинен складати 7 років, а страховий стаж заявника 4 роки 5 місяців 9 днів, оскільки до страхового стажу не зарахований період догляду за дитиною до трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), так як відсутня довідка про період здійснення догляду та довідка про склад сім`ї.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 30, ч.1 ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Особи, яким установлено ІІ групу інвалідності мають право на пенсію по інвалідності за наявності 7 років страхового стажу на день звернення за пенсією при зверненні у віці від 36 років до досягнення особою 37 років.

Суд встановив, що 23.11.2022 року за результатами медико-соціального експертного обстеження ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності на строк до 01.12.2024 року, що підтверджується довідкою від 23.11.2022 року серії 12 ААГ № 234252.

Згідно записів в трудовій книжці в період з 10.09.2012 року по 28.10.2021 року позивач працював в органах прокуратури Одеської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу прокурора Одеської області від 10.03.2017 року № 395к позивачу у період з 15.03.2017 року по 25.01.2020 року надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про відпустки» після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до положень ст. 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця.

Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-5 у період з квітня 2017 року по січень 2020 року відсутні дані про сплату єдиного внеску.

Позивач зазначає, що дружина після лікарняного по вагітності та пологам приступила до роботи з 13.03.2017 року, а у відпустці по догляду за дитиною знаходився позивач, однак соціальні виплати оформили на дружину, оскільки перебуваючи у зареєстрованому шлюбі ці гроші витрачалися на потрібності дитини.

Відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно положень ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, усиновленні дитини.

Відповідно до пп. 1 п. 2 Розділу IV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, при обчисленні єдиного внеску платниками, зазначеними в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 Закону, за осіб, зазначених в абзацах восьмому - тринадцятому пункту 1 частини першої статті 4 Закону, що здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011 року № 178 «Про затвердження Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб», у розмірі не менше мінімального страхового внеску за кожну особу за минулі періоди здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування допомоги, компенсації або грошового забезпечення, на які нараховується єдиний внесок.

Згідно з пп. 2 п. 1 «Порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 року № 178, визначає механізм сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або допомогу при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до пп. 2 п. 2, пп. 2 п. 4 «Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 року № 178, єдиний внесок нараховується за осіб, зазначених у підпункті 2 пункту 1 цього Порядку, на суми допомоги при народженні дитини (крім суми, яка виплачується одноразово) та/або суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, нарахованої за базовий звітний період.

Обчислення єдиного внеску провадиться такими платниками єдиного внеску районними (міськими) управліннями праці та соціального захисту населення - за осіб, зазначених у підпунктах 2-4 пункту 1 цього Порядку.

Таким чином, з зазначеного випливає, що зарахування до страхового стажу періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе лише у разі отримання допомоги по такому догляду, з якої сплачується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідним органом соціального захисту.

Згідно з п. 8 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Суд враховує, що відповідно до п. 16 Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, в даному випадку, оскільки в період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку з 15.03.2017 року по 25.01.2020 року ним не отримувалася відповідна допомога та відповідно в цей період не сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому такий період не включається до страхового стажу.

Посилання позивача, що невнесення відповідних даних про застраховану особу до індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування або відсутність останніх з вини роботодавця, а не працівника, не може і не повинне порушувати законне право особи на отримання соціального забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладений на роботодавця, а невиконання останнім цього обов`язку не може позбавляти працівника права на зарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи, які належним чином підтверджені первинними документами, суд вважає безпідставними, оскільки під час розгляду справи суд не встановив вини роботодавця та/або орану соціального захисту щодо невнесення відповідних даних про застраховану особу до індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та/або несплати страхових внесків з їх вини.

Також, твердження позивача, що платником єдиного внеску в період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку з 15.03.2017 року по 25.01.2020 року була Прокуратура Одеської області, в який він працював та з якої повинен був утримуватись єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд вважає такими, що здійснені з невірним тлумаченням норм законодавства, оскільки сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється відповідним органом соціального захисту у разі отримання допомоги по такому догляду.

Оскільки допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку отримувала дружина позивача, вказані обставини сторонами не заперечуються, тобто сплата єдиного внеску здійснювалась саме на дружину, тому вказаний період буде зараховано їй до загального страхового стажу у розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, в даному випадку період знаходження позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 15.03.2017 року по 25.01.2020 року не підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у заявника не було 7 років необхідного страхового стажу на день звернення за пенсією.

З урахуванням зазначеного, рішення відповідача від 16.01.2023 року №41 про відмову позивачу в призначенні пенсії є обґрунтованим та законним.

На підставі наведених вище обставин, у суду відсутні підстави визнавати неправомірними дії стосовно відмови в призначенні пенсії по інвалідності, скасовувати рішення від 16.01.2023 року №41 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, зобов`язувати зарахувати до страхового стажу період знаходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, починаючи з 15 березня 2017 року по 25 січня 2020 року включно, а також зобов`язувати призначити, нарахувати та виплачувати пенсію по інвалідності, починаючи з дати встановлення групи інвалідності - 23.11.2022 року.

Суд зазначає, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами, адже згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 77, 90, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання неправомірними дій стосовно відмови в призначенні пенсії по інвалідності, скасування рішення від 16.01.2023 року №41 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період знаходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, починаючи з 15 березня 2017 року по 25 січня 2020 року включно, зобов`язання призначити, нарахувати та виплачувати пенсію по інвалідності, починаючи з дати встановлення групи інвалідності 23.11.2022 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.