Справа № 140/3541/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог

31 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3541/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо відмови підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення за 2022 та 2023 роки відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), вказавши розміри посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 січня 2022 року; зобов`язання підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року та 01 лютого 2023 року відповідно до вказаних нормативно-правових актів із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію, призначену відповідно до вимог №2262-ХІІ. Вважаючи, що визначення посадового окладу і окладу за військовим званням у 2022-2023 роках повинно бути здійснено шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до положень Постанови №704, позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою, у якій просив підготувати та надати до ГУ ПФУ у Волинській області нові довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року для проведення перерахунку основного розміру пенсії. Однак відповідач письмово повідомив про відсутність підстав для надання довідок.

Позивач такі дії відповідача вважає протиправними, оскільки з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, для визначення окладів не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів. Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» та Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», які не містять застережень про використання для визначення розміру посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.34-37), мотивуючи тим, що з 29 січня 2020 року і на сьогоднішній день відповідно до пункту 4 Постанови №704 діючим військовослужбовцям розміри посадових окладів та окладів за військовим званням визначено, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року. Кабінетом Міністрів України не встановлено іншого порядку обрахунку розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, у тому числі для військовослужбовців Державної прикордонної служби України; підстави для видачі нових довідок для перерахунку пенсій відсутні.

Ухвалою суду від 18 травня 2023 року позовну заяву на підставі частини тринадцятої статті 171 КАС України було залишено без руху, встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду у частині взаємопов`язаних позовних вимог, які стосуються видачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року, у якій вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин його пропуску.

До суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду (а.с.41-44).

Ухвалою суду від 31 травня 2023 року продовжено розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, які стосуються видачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року з таких мотивів та підстав.

Позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.9 зворот).

27 грудня 2022 року позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою про підготовку і надання нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року та за 2023 рік відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, з урахуванням положень Постанови №704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії (а.с.10).

Листом від 23 січня 2023 року №11/К-102-1421 (а.с.11) Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила, що за відсутності станом на 01 січня 2022 року та станом на 01 січня 2023 року факту підвищення грошового забезпечення в частині збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням діючим військовослужбовцям, відсутні підстави для інформування Пенсійного фонду України про настання підстав для перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям за відповідною (аналогічною) посадою.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або фактично дізналася, або повинна була дізнатися (мала реальну можливість дізнатися) про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач звернувся до суду з позовом 28 лютого 2023 року (дата на конверті, у якому надійшла позовна заява) та заявив позовні вимоги щодо оскарження дій відповідача щодо відмови у видачі довідки про розмір грошового забезпечення, зокрема, станом на 01 січня 2022 року для перерахунку основного розміру пенсії відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, з урахуванням положень Постанови №704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 січня 2022 року.

Отже, позивач покликається на те, що грошове забезпечення повинно змінюватись щороку, зокрема і з 01 січня 2022 року, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2022 рік встановлений Законом України від 02 грудня 2021 року №1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік».

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, видача довідки як елемент в системній послідовності алгоритму дій, визначених цим Порядком, пов`язується з моментом визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII.

Відповідно до пункту 4 Постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

За змістом висновків Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі №380/14933/22 наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовці повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII.

З урахуванням викладеного позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.

При цьому, як вже було зазначено вище, позивач звернувся до суду із позовом лише 28 лютого 2023 року з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною другою статті 122 КАС України (в частині взаємопов`язаних позовних вимог, які стосуються видачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року).

У заяві про поновлення строку звернення до суду не зазначено жодних поважних причин, які об`єктивно не залежали від позивача та позбавляли його права на звернення до суду у вказаній вище частині позовних вимог в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд вважає безпідставними посилання на статтю 233 Кодексу законів про працю України, оскільки спірні правовідносини не стосуються вирішення трудового спору, а строки звернення до суду визначаються КАС України.

З приводу посилань позивача на введення воєнного стану, то сам факт введення в Україні воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на своєчасність звернення позивача до суду. Волинська область не відносяться до територій, що є тимчасово окупованими, територій, що знаходяться в оточенні (блокуванні) та/або територій, на яких ведуться активні бойові дії. У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану Волинський окружний адміністративний суд не припиняв роботу, забезпечуючи усім особам, можливість реалізації права на судовий захист.

Отримання позивачем листа відповідача від 23 січня 2023 року №11/К-1021421 про відмову у видачі оновлених довідок у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цьому випадку.

Аргументи позивача про очікування надіслання від Пенсійного фонду запитів для підготовки довідки не можуть бути враховані, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Таким чином, зі змісту заяви про поновлення строку звернення до суду не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений КАС України строк, а у поданій заяві позивача не наведено причин, які дійсно перешкоджали йому звернутись до суду своєчасно із цією позовною заявою.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач у тексті заяви про поновлення строку звернення до суду вказує, що на його думку, він не пропустив строк звернення до суду, у той же час у прохальній частині заяви просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити даний строк, що свідчить про непослідовність доводів позивача у питанні пропуску/непропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду у частині взаємопов`язаних позовних вимог, які стосуються видачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами позивач не надав, тому суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду у цій частині позовних вимог на підставі частини третьої статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

Керуючись статтями 122, частиною третьою статті 123, пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 248, 262 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення за 2022 рік та зобов`язати підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк