Справа № 420/13278/22
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/13278/22

Головуючий в І інстанції: О.Я. Бойко

Дата та місце ухвалення рішення: 30.01.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач Шеметенко Л.П.

судді Домусчі С.Д.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 16.06.2022 року № 36 про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 року № 36 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 червня 2022 року із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років періоду проходження військової служби з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року та періоду роботи на посаді машиніста тепловозу з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання;

- звернути постанову до негайного виконання в межах одного місяця.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 16.06.2022 року № 36 про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 року № 36 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років період проходження військової служби з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року та період роботи на посаді машиніста тепловозу з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована за № 6771 від 22.08.2022 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначив, що судом першої інстанції, при винесені рішення про зарахування періоду проходження військової служби до стажу роботи позивача за вислугу років не було враховано, що законодавством передбачено врахування такого періоду лише до пільгового стажу, тому не зарахування Головним управлінням періоду проходження позивачем строкової військової служби до спеціального стажу є правомірним.

Щодо зобов`язання зарахувати до стажу роботи за вислугу років періоду роботи на посаді машиніста тепловозу з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання апелянт, посилаючись на п.20 Порядку №637, зазначив, що вказаний стаж не зараховано до стажу за вислугу років, оскільки відповідно до довідки Департаменту архівної роботи та діловодства Одеської міської ради від 27.04.2022 року, завод «Краян» знаходиться в стані ліквідації та не передавав документи в архів в повному обсязі.

Крім того, скаржник також зазначив, що стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві та ГУ ПФУ в Донецькій області, призведе до нецільового використання коштів Пенсійного Фонду України та суперечитиме нормам чинного законодавства, оскільки забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.06.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, який був уповноважений розглянути подану позивачем заяву.

Після перевірки наданих позивачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 16.06.2022 року № 36 на підставі відсутності необхідного стажу за вислугу років.

У вказаному рішенні зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, військовий квиток, пільгові довідки), загальний страховий стаж враховано повністю і складає 35 років 6 місяців 14 днів, стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років - відсутній.

Зокрема, у рішенні пенсійним органом вказано, що не зараховано до стажу роботи за вислугу років періоди роботи згідно довідки від 10.06.2022 року № 02-7/113, виданої ДП «Одеський морський торгівельний порт» з 06.06.2007 року по 04.07.2009 рік, з 23.08.2009 року по 01.10.2009 рік, з 26.09.2009 року по 14.12.2009 рік, з 29.03.2010 року по 31.03.2010 рік, з 30.04.2010 року по 07.07.2010 рік та з 04.03.2011 року по 31.05.2011 рік, оскільки в уточнюючій довідці невірно зазначено ПІБ, а саме по батькові, а також не зазначена інформація про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Згідно довідки від 30.05.2022 року №73 виданої ТОВ «Бруклін-Київ» не зараховано період з 01.06.2011 року по 10.10.2017 рік, оскільки не зазначена інформація про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Відповідно довідки від 06.05.2022 року №РПЧ9-52 не зараховано періоди роботи з 26.08.1986 року по 28.10.1986 рік та з 24.04.1989 року по 09.11.1989 рік, оскільки в трудовій книжці зазначено звільнення з 09.09.1989 року згідно наказу від 09.11.1989 року, в довідці зазначена дата звільнення відповідно до наказу з 09.11.1989 року, але наказ № 659 від 09.11.1989 року не наданий, в довідці не зазначена інформація про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Відповідно довідки від 27.04.2022 року № 809-4-11.1-21 виданої Одеською міською радою департамент архівної справи та діловодства період з 21.07.1992 року по 01.11.1995 рік, оскільки завод «Краян» знаходиться в стадії ліквідації та не передав документи в архів в повному обсязі.

Після чого, позивач провів заміну уточнюючих довідок та 22.08.2022 року знову звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років за п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління ПФУ в Донецькій області, який був уповноважений розглянути подану позивачем заяву.

Рішенням Головного управління ПФУ в Донецькій області від 30.08.2022 року № 36 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років.

Так, Головним управлінням ПФУ в Донецькій області зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, довідки про стаж), страховий стаж складає 35 років 10 місяців 24 дня, стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років станом на 10.10.2017 рік становить 10 років 04 місяці 19 днів.

Вважаючи вказані рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що проходження військової строкової служби підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою КМ України від 12.10.1992 року №583, посада, на якій працював позивач у спірний період, входить до переліку професій, які дають право на вихід на пенсію відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стосовно вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити позивачу призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 червня 2022 року із зарахуванням до стажу роботи спірних періодів, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача вчинити певні дії, шляхом зобов`язання ГУПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 22.08.2022 року №6771.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, оскільки в даній справі відповідачем оскаржується рішення щодо зарахування до стажу роботи позивача періоду проходження військової служби з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року та періоду роботи на посаді машиніста тепловозу з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання, колегія суддів переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги щодо вказаних спірних періодів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правомірними та такими, що відповідають вимогам норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до вимог ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі Закон України №1788-ХІІ) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно до вимог ст.52 Закону України №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Відповідно до вимог п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Відповідно до вимог п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12 жовтня 1992 року затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі Список), зокрема, машиністи і помічники машиністів тепловозів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , 21.07.1992 року останній прийнятий на роботу машиністом тепловозу на транспортно-складський цех в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання.

01.01.1993 року переведений машиністом тепловозу до ВАТ «Краян» та звільнений із займаної посади за власним бажанням 01.11.1995 року.

Разом з тим, факт роботи позивача у зазначений період також підтверджується довідкою Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №809-Ч-11.1-21 від 27.04.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, оскільки основним документом, що підтверджує трудовий стаж позивача відповідно до вимог чинного законодавства є трудова книжка, колегія суддів приходить до висновку, що вищевказаний періоди роботи позивача є таким, що надає йому право на отримання пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта стосовно не зарахування періоду роботи позивача з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року до стажу за вислугу років, оскільки, відповідно до довідки Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №809-Ч-11.1-21 від 27.04.2022 року, оскільки завод «Краян» знаходиться в стані ліквідації та не передав документи в архів в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що надання уточнюючих довідок необхідне лише у випадках відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Стосовно зарахування до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, проходження позивачем військової строкової служби в період з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Тобто, коли йдеться про зазначений вид пенсії, підраховується спеціальний стаж особи - сумарна тривалість трудової діяльності, яку виокремлено із загального трудового стажу з урахуванням роботи у певних галузях народного господарства, певних умовах праці, у визначених місцевостях чи природно-кліматичних умовах, за професіями чи посадами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.1986 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду помічника машиніста електропоїзду та звільнений з цієї посади 28.10.1986 року у зв`язку з призивом на строкову військову службу до Радянської армії, яку проходив у період з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року, що підтверджується військовим білетом № НОМЕР_2 .

Таким чином, позивач, на момент призову на строкову військову службу, працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №308/13118/16-а від 09.07.2020 року, суд дійшов висновку, що період проходження позивачем строкової військової служби підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки на момент призиву на строкову військову службу позивач працював на посаді, що дає йому право на призначення такої пенсії.

Враховуючи обставини справи та позицію Верховного суду в аналогічних правовідносинах, колегія суддів приходить до висновку, що період проходження позивачем строкової військової служби у період з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції, при винесенні рішення про зарахування періоду проходження військової служби до стажу роботи позивача за вислугу років, не було враховано, що законодавством передбачено врахування такого періоду лише до пільгового стажу, спростовуються вищенаведеними висновками суду апеляційної інстанції.

Що стосується доводів апелянта стосовно судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частина 3 вказаної статті встановлює, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, суд першої інстанції частково задовольнив позов ОСОБА_1 , то стягнення судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з ГУ ПФУ в м. Києві та ГУ ПФУ в Донецькій області, які виступають відповідачами у даній справі, є законним та обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року залишити без змін. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 31.05.2023 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: І.О. Турецька