Справа № 420/23808/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/23808/21

Перша інстанція: суддя Корой С.М.,

повний текст судового рішення

складено 08.02.2023, м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме:

- визнання протиправними дії щодо виплати не в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 7 повних календарних років військової служби;

- зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 7 повних календарних років військової служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені за усі 12 років календарної служби, в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожен рік служби, так як позивач не надав інформацію про виплату відповідної допомоги за попереднім місцем служби.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звільнений наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 196-ОС від 18 червня 2021 року в запас Збройних Сил України, за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, 16 липня 2021 року на підставі наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16 липня 2021 року № 241-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Згідно наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16 липня 2021 року № 241-ОС (а.с.5), станом на 18 липня 2021 року, вислуга років позивача становить: календарна -12 років 03 місяців 02 днів; пільгова - 03 років 00 місяць 29 днів; усього -15 років 04 місяць 01 днів.

Крім того, вказаним наказом визначено виплатити ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ від 25 червня 2018 року № 558 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення з 05 повних календарних років служби.

В свою чергу, 20 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 12 календарних років (а.с. 3).

У відповідь на вказану заяву складено лист № 11/Д-149 від 12 серпня 2021 року (а.с.4), в якому вказано про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 12 календарних років, оскільки ОСОБА_1 не надав підтверджуючі документи щодо виплати або не виплати за попереднім місцем проходження служби.

В свою чергу, вважаючи, що невиплата одноразової грошової допомоги при звільненні порушує права військовослужбовця на належне та гарантоване забезпечення, позивач звернувся до суду.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання спірної допомоги, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 ЗУ «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Згідно п. 1 глави 9 розділу V Інструкції, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Згідно п. 4 глави 9 розділу V Інструкції, військовослужбовцям у разі повторного їх звільнення зі служби грошова допомога, передбачена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої одноразової грошової допомоги.

До осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, належать військовослужбовці, вислуга років яких на день виключення зі списків особового складає менше 10 років.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дій Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби лише за 5 календарних років військової служби.

В даному випадку, як встановлено судом першої інстанції, позивач має більше 12 років календарної вислуги.

При цьому, після звільнення з військової служби за закінченням строку контракту позивачу нараховано одноразову грошову допомогу, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен рік служби, лише за 5 календарних років служби.

В свою чергу, за інші 7 років календарної служби позивачу не здійснено нарахування одноразової грошової допомоги, так як відповідач не володів інформацією про виплату такої допомоги позивачу за попереднім місцем служби позивача.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, в межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з вищевикладених положень ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який є спеціальним нормативно-правовим актом у межах спірних правовідносин, вбачається, що для отримання спірної грошової допомоги військовослужбовець має мати більше 10 років вислуги.

В даному випадку, позивач до проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 не набув права на отримання спірної одноразової грошової допомоги, так як його вислуга років на момент виключення зі списків особового складу за попереднім місцем служби складала менше 10 років.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Інструкція № 558 не передбачають обов`язку для військовослужбовця доводити під час звільнення з військової служби те, що він не отримував раніше одноразову грошову допомогу при звільненні за попереднім місцем служби.

Тому, попри відсутність у Військовій частині НОМЕР_1 інформації про виплату спірної допомоги позивачу за попереднім місцем служби, колегія суддів вважає, що позивачу після звільнення з військової служби за закінченням строку контракту мала бути нарахована одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 календарних років служби.

Крім того, встановлюючи право позивача на отримання спірної допомоги, судом першої інстанції обґрунтовано враховано лист ліквідаційної комісії Головного управління МВС в Одеській області № 14/Д-785 від 06 серпня 2021 року та довідку № 638/1 від 06 серпня 2021 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не отримував разову грошову допомогу при звільненні зі служби в органах МВС (а.с. 7-8).

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при розгляді справи не допущено, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко