Справа № 140/8617/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/8617/21 пров. № А/857/6007/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року про роз`яснення судового рішення (головуючий суддя: Волдінер Ф.А. місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , 12.08.2021, через засоби поштового зв`язку, звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати з 11 лютого 2021 року щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язання здійснити з 11 лютого 2021 року нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, яке набрало законної сил 25.11.2021, позов задоволено.

ОСОБА_1 , 20.12.2022 подав до суду першої інстанції заяву в якій просив роз`яснити рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2021, по справі № 140/8617/21, зокрема:

- в якому розмірі має бути здійснено нарахування та виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ чи прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»;

- за який період повинно бути виконане зобов`язання та чи зобов`язане Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області виконувати таке зобов`язання в подальшому після ухвалення рішення, набрання ним законної сили та до припинення права на отримання такого підвищення до пенсії.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2023 року рішення Волинського окружного адміністративного суду 25 жовтня 2021 року у справі № 140/8617/21 рішення Волинського окружного адміністративного суду 25 жовтня 2021 року у справі № 140/8617/21 роз`яснено таким чином:

- нарахування та виплата ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ має здійснюватися у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року;

- нарахування та виплата ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ має здійснюватися до зміни законодавчого регулювання відповідних правовідносин або втрати позивачем права на такі виплати без обмеження в часовому проміжку.

Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її змінити в частині роз`яснення судового рішення щодо розміру підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, що підлягає нарахуванню та виплаті з двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, на дві мінімальні заробітні плати згідно Законом України «Про Державний бюджет на відповідний рік»

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2021, яке набрало законної сили 25.11.2021, по справі № 140/8617/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 12 лютого 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Однак, суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, протиправно змінив зміст рішення від 25.10.2021, оскільки, зазначив, що нарахування та виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, має здійснюватися у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи вимоги цієї статті, оскільки клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю не надходило, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Роз`яснюючи рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, суд першої інстанції виходив з того, що розмір підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, на підставі статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, встановлюється із застосуванням, як розрахункової величини, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року, а не мінімальної заробітної плати.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої, яким роз`яснено рішення від 25.10.2021 в частині нарахування та виплата ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ має здійснюватися у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість ухвали лише в цій частині.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим, наведена вище правова норма не містить.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішення, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, яке набрало законної сил 25.11.2021:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 12 лютого 2021 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 12 лютого 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції при роз`ясненні рішення від 25.10.2021 зазначив, що:

нарахування та виплата ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ має здійснюватися у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції, роз`яснюючи рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, яке набрало законної сил 25.11.2021, по суті змінив суть цього рішення, оскільки дійшов висновку, що підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення має здійснюватися у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року, а не у розмірі двох мінімальних заробітних плата (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік), як було заначено у резолютивній частині рішення від 25 жовтня 2021 року.

Так, в силу приписів статті 14 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковими до виконання, тоді як невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у спосіб визначений в резолютивні частині такого рішення.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку наведеним апелянтом обставинам, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм чинного законодавства та не враховано висновки, викладені в судовому рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, яке набрало законної сил 25.11.2021 щодо того, що нарахування та виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, повинно виплачувати у розмірі двох мінімальних заробітних платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Враховуючи вищенаведене, оскільки у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, яке набрало законної сил 25.11.2021, у цій справі, визначено, що розмір доплати до пенсії, яку слід нарахувати та виплатити позивачу, визначається статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), а тому суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково роз`яснив рішення від 25 жовтня 2021 року, що проведення перерахунку пенсії позивача повинно здійснюватися із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних, так як застосування цієї розрахункової величини не відповідає резолютивній частині судового рішення.

Разом з тим, у заяві про роз`яснення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року, яке набрало законної сили 25.11.2021 у справі № 140/8617/21, не наведено жодних обставин, які б об`єктивно свідчили про неясність чи невизначеність судового рішення в частині визначення розрахункової величини при нарахуванні та виплаті позивачу доплати до пенсії. Оскільки з мотивувальної та резолютивної частин цього судового рішення чітко вбачається, що нарахування та виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік), тобто, його текст труднощів для розуміння не викликає, суть його зрозуміла та не двозначна, а тому на думку суду апеляційної інстанції розширеного тлумачення шляхом його роз`яснення у цій частині не потребує.

Відповідно, ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції роз`яснюючи судове рішення у цій частині допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення у цій частині та прийняття нової постанови.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року про роз`яснення судового рішення у справі № 140/8617/21 скасувати в частині роз`яснення рішення Волинського окружного адміністративного суду 25 жовтня 2021 року у справі № 140/8617/21:

«нарахування та виплата ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ має здійснюватися у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року» та прийняти у цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі № 140/8617/21 у цій частині.

У решті ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року про роз`яснення судового рішення у справі № 140/8617/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш