Справа № 404/900/23(2-а/404/11/23 )
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2023 року м. Дніпросправа № 404/900/23(2-а/404/11/23 )

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2023 року (суддя Мохонько В.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 батальйону 2 роти УПП у Кіровоградській області старший лейтенант поліції Рамазанової Тетяни Сабіржанівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову серії ЕАР №6364255 від 03.01.2023 року та закрити справу про адміністративне правопорушення;

- визнати дії Інспектора 1 батальйону 2 роти УПП у Кіровоградській області старший лейтенант поліції Рамазанової Тетяни Сабіржанівни протиправними.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2023 року вказану позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч.4 ст.169 КАС України.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позову.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не з`ясував усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку, що причини пропуску строку слід віднести до неповажних.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість ухвали суду, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 09.02.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано ОСОБА_1 подати до суду в установлений строк належним чином оформлену позовну заяву, з її копіями відповідно до кількості учасників справи, зазначивши інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду та надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду, оригінал або якісну читаєму копію оскаржуваної постанови.

На виконання вказаної ухвали представником позивача, зокрема, було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що під час складання оскаржуваної постанови відповідача, позивача не було ознайомлено з відеозаписом на підтвердження вчинення інкримінованого позивачу правопорушення та із зазначеним відеозаписом позивач зміг ознайомитися лише 02.02.2023 під час ознайомлення з матеріалами справи № 404/297/23. Також зазначено, що для оскарження постанови позивачу був необхідний час для ознайомлення з матеріалами адміністративної справи та укладення договору про надання правової допомоги. Також перешкодою для своєчасного подання позовної заяви стали численні повітряні тривоги та аварійні відключення світла.

Ухвалою суду першої інстанції від 22 лютого 2023 року позовну заяву повернуто позивачу. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 09.02.2023 про залишення позову без руху, а саме не надавши суду доказів які б підтверджували дотримання строків звернення та не надавши належних і допустимих доказів на підтвердження наявності непереборних та об`єктивних перешкод або труднощів, які не залежали від волі позивача та унеможливили своєчасне подання позовної заяви. Стосовно посилань позивача на оголошення постійних повітряних тривог та аварійного відключення електроенергії як на обставину, яка позбавила можливості своєчасно подати позов, суд першої інстанції зазначив, що періодичність, сукупна тривалість повітряних тривог та аварійних відключень електроенергії не були такими, що могли перешкодити позивачу звернутись з даним позовом до суду або направити його засобами поштового зв`язку чи через систему «Електронний суд» у визначений законом строк. За таких обставин, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотання про поновлення процесуального строку причини пропуску слід віднести до неповажних, зважаючи на місце проживання позивача та відсутність на цій території воєнних дій.

Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У Кодексі адміністративного судочинства України конституційне право на звернення до суду конкретизоване в частині першій статті 5, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Відповідно до частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З матеріалів справи слідує, що спірну постанову від 03.01.2023 року отримано позивачем цього ж дня.

Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Так, позовну заяву подано до суду першої інстанції 08.02.2023.

В обґрунтування поважності пропуску строку позивач посилався на численні повітряні тривоги та аварійні відключення світла, а також те, що позивач ознайомився з матеріалами адміністративної справи лише 02.02.2023 та потребував правничої допомоги, що обумовило неможливість в десятиденний строк звернутися до суду, проте суд першої інстанції визнав не поважними вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення з позовом до суду.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач в клопотанні про поновлення строку звернення до суду зазначив офіційну та публічну інформацію щодо оголошень тривог з 04.01.2023 по 23.01.2023 та інформацію щодо аварійних відключень світла.

Враховуючи направленість дій позивача на оскарження спірної постанови та ті обставини, що строк на оскарження припав на дію на території України воєнного стану та обставини щодо відсутності належних умов для реалізації свого права на звернення до суду у визначені законодавством строки, зокрема, тривала відсутність електропостачання внаслідок масованих ракетних ударів по території України, та як наслідок мережі інтернет та зв`язку, внаслідок ракетних ударів по критичній інфраструктурі, перебування в укриттях під час повітряних тривог, обумовили несвоєчасне звернення до суду, колегія суддів вважає, що позивач має право на поновлення строку звернення до суду.

Крім того, за позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у Рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 6-зп від 25 листопада 1997 року Головним обов`язком держави, згідно зі статтею 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

В рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач при подані позову до суду першої інстанції навів обґрунтовані та поважні підстави щодо пропуску строку звернення, а тому у суду першої інстанції не було підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно із частиною третьою статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 243, 250, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинна України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.02.2023 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров