Справа № 160/12854/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/12854/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року в адміністративній справі №160/12854/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року позовні вимоги задоволено частково, суд:

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 744,30 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що до моменту призначення пенсії за віком за заявою від 20.12.2021р. позивачу була призначена та виплачена пенсія за вислугу років,що, в свою чергу позбавляє останнього права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1. Апелянт зазначає, що з 17.12.2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". У січні 2015р. на розрахунковий рахунок банку, відкритий позивачем, зараховано пенсію за вислугу років у розмірі 2487,95 грн. а саме: за 15 календарних днів грудня 2014 року в сумі 811,66 грн. та за січень 2015 року в сумі 1676,29 грн. Згідно запису №5 від 05.01.2015р. трудової книжки серії НОМЕР_1 позивача прийнято на посаду вчителя початкових класів. У зв`язку з поновленням позивача на роботі, яка дає право на пенсію за вислугу років, виплату пенсії за вислугу років було припинено з 05.01.2015р. Надлишок нарахованої та виплаченої пенсії за вислугу років за період з 05.01.2015р. по 31.01.2015р. в сумі 1459,60 грн. було повернуто позивачкою на рахунки Головного управління. Тобто, фактично позивачка отримала грошові кошти, у зв`язку з призначенням пенсії за вислугу років, за грудень 2014 року (15 календарних днів) та січень 2015 року (4 календарних дня), що підтверджується витягом.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала на педагогічних посадах (вихователь групи продовженого тижня, потім - учитель молодших класів) з 15.08.1981 р., що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_2 .

Загальний трудовий стаж позивача зарахований по 30.09.2021 року та складає 43 р.11 міс.15 днів, що також не заперечується Пенсійним органом.

Встановлено, що позивач перебувала на обліку Головного управління з 17.12.2014 року по 04.01.2015 року та отримувала пенсію за вислугу років, обчислену за нормами Закону №1058.

Виплату пенсії за вислугу років з 05.01.2015 року позивачу було зупинена, оскільки позивач працювала на роботі, яка дає право на таку пенсію.

З 20.12.2021 року, згідно особистої заяви позивача, її було переведено на пенсію за віком відповідно до положень Закону №1058.

25.01.2022 року позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.

22.02.2022 року відповідачем було надано відповідь № 6801-2797/Д-01/8-0400/22, у якій позивачу повідомлено про відмову у здійснені такої виплати вищезазначеної грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсії. В обґрунтування такої відмови Пенсійним органом зазначено, що грошова допомога, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 виплаті позивачеві не підлягає, оскільки остання вже отримувала пенсію за вислугу років починаючи з 17.12.2014 року по 04.01.2015 року, а отже, на думку Пенсійного органу для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 немає законних підстав.

Позивач вважає, що така відмова Пенсійного органу порушує її право на отримання передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги, з огляду на викладене звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що особа, яка набула права виходу на пенсію за вислугу років (у спірному випадку), але не скористалася таким правом і до призначення пенсії за віком не отримувала пенсію за вислугу років, має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій при призначенні пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком на підставі Закону № 1058, мають особи, які не отримували будь-яку пенсію та на день досягнення пенсійного віку працювали на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону № 1788, і мають страховий стаж на таких посадах для жінок - 30 років. При цьому, грошова допомога виплачується саме у разі призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058, та не отримання будь-якої пенсії, при призначенні пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 328/1619/17(2-а/328/80/17) зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є, зокрема, отримання до моменту призначення пенсії за віком будь-якої пенсії.

Верховний Суд у постанові від 02.03.2020р. у справі № 175/4084/16-а(2-а/175/86/16), обставини якої є подібними, дійшов наступного висновку: умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 листопада 2018 року у справі №328/1619/17, від 22 лютого 2018 року у справі №310/3774/17, від 11 липня 2019 року у справі №350/294/16-а, від 02 березня 2020 року у справі №175/4084/16-а, від 28 квітня 2020 року у справі №678/941/17, від 18 червня 2021 року у справі №328/1620/17(2-а/328/81/17),

Отже, умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Також, законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Як встановлено судом, що з 17.12.2014 року позивачу була призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У січні 2015р. на розрахунковий рахунок банку, відкритий позивачем, зараховано пенсію за вислугу років у розмірі 2487,95 грн. а саме: за 15 календарних днів грудня 2014 року в сумі 811,66 гри. та за січень 2015 року в сумі 1676,29 грн.

Згідно запису №5 від 05.01.2015р. трудової книжки серії НОМЕР_1 позивача прийнято на посаду вчителя початкових класів. У зв`язку з поновленням позивача на роботі, яка дає право на пенсію за вислугу років, виплату пенсії за вислугу років було припинено з 05.01.2015р.

Надлишок нарахованої та виплаченої пенсії за вислугу років за період з 05.01.2015р. по 31.01.2015р. в сумі 1459,60 грн. було повернуто позивачкою на рахунки Головного управління.

Тобто до призначення позивачу пенсії за віком позивачу призначалась та виплачувалась пенсія за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Посилання позивача та суду першої інстанції на відсутність належних доказів виплати їй пенсії за вислугу років спростовані наявною в матеріалах справи доказами(а.с.55).

Також, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 18 червня 2021 року у справі №328/1620/17(2-а/328/81/17) дійшов до висновку, що оскільки до призначення позивачу пенсії за віком йому призначалась пенсія за вислугу років, вказане позбавляє його права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, ст. 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року в адміністративній справі №160/12854/22 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року в адміністративній справі №160/12854/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко