Справа № 640/21438/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року Справа № 640/21438/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Національного центру управління та випробувань космічних засобів, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національного центру управління та випробувань космічних засобів щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, пропорційно в розрахунку на місяць;

- зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів здійснити нарахування та виплатити позивачу додаткову винагороду за період з 24.02.2022 по 31.10.2022 (включно) у сумі 245 357,14 грн.;

- зобов`язати Національний центр управління та випробувань космічних засобів виплатити позивачу рівноцінну компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з додаткової винагороди за період з 24.02.2022 по 31.10.2022 (включно) у сумі 44 164,29 грн.

Позов обґрунтований тим, що Наказом Міністерства оборони України від 19.02.2019 № 81 позивач відряджений до Державного космічного агентства України для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Наказом Державного космічного агентства України (далі ДКА) від 13.03.2019 № 11-оф, позивач зарахований до ДКА та призначений на посаду провідного інженера групи аналітичної відділу інформаційного забезпечення сектору безпеки та оборони інформаційно-аналітичного центру Національного центру управління та випробувань космічних засобів. Наказом ДКА від 30.07.2019 № 26-оф, позивач увільнений з посади провідного інженера групи аналітичної відділу інформаційного забезпечення сектору безпеки та оборони інформаційно-аналітичного центру Національного центру управління та випробувань космічних засобів та призначений на посаду заступника начальника відділу науково-дослідної та випробувальної роботи Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

Національний центр управління та випробувань космічних засобів є бюджетною науково-випробувальною, науково-дослідною установою, яка належить до сфери управління ДКА, є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні, валютні та інші рахунки в органах державної казначейської служби України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), відповідно до п. 1 якої, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Отже, у п. 1 Постанови № 168: визначені категорії військовослужбовців, які мають право на винагороду й перш за все до них відносяться військовослужбовці Збройних Сил України; зазначені норми, щодо здійснення виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України; виплата додаткової винагороди носить періодичний характер.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ», введено в Україні воєнний стан з 05:30 24.02.2022, який діє на момент подання позовної заяви. Таким чином, станом на 01.11.2022 розмір додаткової винагороди, належний до нарахування та виплати позивачу, складає 245 357,14 грн.

Позивач з 24.02.2022 час перебуває на військовій службі та виконує обов`язки на посаді заступника начальника відділу науково-дослідної та випробувальної роботи у Національному центрі управління та випробувань космічних засобів, що підтверджується наданою довідкою.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови № 168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), тому 05.04.2022 позивачем був поданий рапорт з проханням про виплату додаткової винагороди (реєстраційний номер від 05.04.2022 № 267/ 2-4-05-22). 3 лютого 2022 року позивач не отримав додаткової винагороди, передбаченої законодавством, а тому вважає, що вимоги Постанови № 168 не виконані. Вважає неправомірною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу винагороди, у відповідності до Постанови № 168, а також вважає, що бездіяльність відповідача порушує майнові інтереси позивача, у вигляді права на отримання щомісячної додаткової винагороди, та його конституційні права.

13.12.2022, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято позовну заяву до провадження, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-ІХ, дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

01.03.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.03.2023 справа розподілена судді Войтович І.І.

02.03.2023 ухвалою Київського окружного адміністративного суду прийнято до провадження вказану справу, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву із належним обґрунтуванням своєї правової позиції щодо заявлених позовних вимог та наданням усіх наявних доказів та матеріалів відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України.

28.03.2023 на адресу суду надійшов відзив від Національного центру управління та випробувань космічних засобів, мотивований тим, що відповідач визнає, що військовослужбовці, відряджені до Державного космічного агентства України є військовослужбовцями Збройних Сил України. Так, відповідно до абз. 1 пункту 153 Указу Президента «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період) за їх згодою можуть бути відряджені в інтересах оборони держави та й безпеки до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з дальшим призначенням на посаду відповідно до Переліку посад, що заміщуються військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, який затверджується Президентом України. Відповідно до абз. 1 п. 155 цього Указу, за відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій. державних та комунальних навчальних закладів військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим, а військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Проте Національний центр управління та випробувань космічних засобів заперечує проти визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, на підставі відсутності змін до кошторису в частині збільшення кошторисних призначень на оплату праці та грошове забезпечення в НЦУВКЗ на 2022 рік.

Відповідно до пп. 1.1 п. 1 Положення про Національний центр управління випробувань космічних засобів, затвердженого наказом та Державного космічного агентства України від 24.01.2020 № 7 (далі Положення НЦУВКЗ), Національний центр управління та випробувань космічних засобів (далі НЦУВКЗ) є бюджетною науково-випробувальною, науково-дослідною установою, яка належить до сфери управління ДКА. Кошторис НЦУВКЗ та його відокремлених структурних підрозділів затверджується ДКА (пп. 4.2 п. 4 Положення НЦУВКЗ).

Згідно із п. 1 Положення про Державне космічне агентство України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 281 (далі Положення ДКА), ДКА є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра з питань стратегічних галузей промисловості України, та який реалізує державну політику у сфері космічної діяльності.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України встановлено принцип цільового використання бюджетних коштів; бюджетні кошти використовуються під цілі, що визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Частиною 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України визначено, що за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників коштів нижчого рівня. Відповідно до підпунктів 3 та 7 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів: отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань: здійснює управління бюджетними коштами в межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі. Відповідно ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України. Згідно з ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань с порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Відповідно до п. 5.2 Положення НЦУВКЗ, НЦУВКЗ зобов`язаний здійснювати свою господарську діяльність в межах затвердженого кошторису доходів і видатків.

В п. 30 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України наведено визначення кошторису. Кошторис основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Згідно з Додатком № 3 до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 6381050 НЦУВКЗ видатки державного бюджету України на 01.01.2022 на оплату праці, у яку входить грошове забезпечення становить 258 мільйонів 144 тисячі гривень.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» Міністерству фінансів України доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Державне космічне агентство України листом від 11.03.2022 № 1159-2.1 зверталось до Міністерства фінансів України щодо потреби у додатковому обсязі бюджетних асигнувань для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил, які відряджені до ДКА з метою виконання п. 3 Постанови № 168. Міністерство фінансів України листом від 01.06.2022 № 06050-07-5/11137 повідомило, що у постанові КМУ № 168 відсутні норми щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил, відряджених до ДКА для проходження військової служби.

Державне космічне агентство України листом від 25.03.2022 № 1278-2.1 зверталось до Міністерства економіки України та Міністерства соціальної політики України, щодо надання роз`яснення з таких питань: чи розповсюджуються вимоги Постанови № 168 на військовослужбовців Збройних Сил відряджених до ДКА; чи мають право військовослужбовці Збройних Сил, відряджені до ДКА, на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн., а також інших виплат, передбачених Постановою № 168. Міністерство економіки України листом від 11.04.2022 № 4711-06/14466-03 повідомило, що Постановою № 168 не визначено порядку та умов виплати додаткової винагороди для військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, зокрема, для військовослужбовців, відряджених до ДКА. У відповіді зазначалося, що на виконання доручення Прем`єр міністра України від 06.04.2022 № 8473/1/1-22 Міноборони за участю Генерального штабу Збройних Сил, Держспецзв`язку, Мінекономіки, Мінфіну та Мінюсту опрацьовується питання, щодо поширення дії MBC, Постанови № 168 на військовослужбовців (у тому числі Державного космічного агентства України), осіб рядового і начальницького складу та поліцейських які відряджаються до державних органів, установ та організацій, залучаються до виконання завдань та здійснення заходів з національної безпеки і оборони, а також відсічі і стримування збройної агресії.

Також, Державне космічне агентство України листом від 21.03.2022 № 1228-2.1, листом від 04.04.2022 № 1375-2.1 зверталось до Міністерства оборони України щодо надання роз`яснень з таких питань: чи розповсюджуються вимоги Постанови № 168 на військовослужбовців Збройних Сил відряджених до ДКА; чи мають право військовослужбовці Збройних Сил відряджені до ДКА, на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн., а також інших виплат, передбачених Постановою № 168; та листом від 01.07.2022 № 2704-2, щодо пропозиції внесення змін до Постанови № 168 для врегулювання питання виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних сил, відряджених до ДКА. Міністерство оборони України листом від 26.03.2022 № 248/1301, листом від 19.04.2022 № 248/1552, листом від 09.07.2022 № 220/5722 повідомило, що підстав для виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, військовослужбовцям Збройних сил, відряджених до ДКА, немає, а можливе лише за умови внесення змін до Постанови КМУ № 104 від 07.02.2001 (в частині поширення цієї виплати на зазначену категорію військовослужбовців).

У свою чергу, ДКА листом від 05.04.2022 № 1398-2.1 зверталося до Міністерства економіки України, листом від 25.05.2022 № 2024-2 до Секретаря Ради національної безпеки і оборони України Олексія Данилова, листом від 03.06.2022 № 2232-2, листом від 15.06.2022 № 2435-2 до Прем`єр-Міністра України ОСОБА_2 , щодо внесення змін до Постанови № 168 для врегулювання питання виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних сил, які відряджені до ДКА. Разом з тим, ДКА листом від 19.10.2022 № 4759-2.1 звернулося до Міністерства оборони України щодо вжиття заходів у межах повноважень для врегулювання питання виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних сил, відряджених до ДКА для проходження військової служби, зокрема, внесення змін до Постанови № 168.

Зміни до кошторису НЦУВКЗ на 2022 рік в частині збільшення кошторисних призначень на оплату праці та грошове забезпечення не здійснювалися. Сума, передбачена в кошторисі на 01.01.2022 покриває лише необхідні відповідно до законодавства України виплати, не включаючи додаткову винагороду військовослужбовцям під час дії воєнного стану, передбачену Постановою № 168.

Також відповідач просив врахувати, що позивач перебував у відпустці тривалістю 5 календарних днів з 25 по 29 серпня 2022 року та 5 календарних днів з 10 по 14 жовтня 2022 року, так як додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень виплачується пропорційно в розрахунку на місяць.

02.03.2023 на адресу суду надійшли пояснення позивача на відзив відповідача, мотивовані тим, що відсутність бюджетного фінансування не позбавляє права отримання додаткової винагороди, прямо передбаченої Постановою № 168. Європейським судом з прав людини у рішеннях від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД. Чечеткін та Оліус проти України» (заява № 70297/01) та від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» (заява № 14201/02) зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних відносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Листи будь-якого міністерства не являються нормативно-правовим актом і не носять обов`язковий характер, тобто не обов`язкові для виконання. Лише нормативно-правовий акт, як офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженими на це суб`єктами правотворчості у визначеній формі та за встановленою процедурою, спрямований на встановлення, зміну або скасування норми права, може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог або для задоволення позовних вимог. В п. 1 Постанови № 168: а) визначені категорії військовослужбовців, які мають право на винагороду, перш за все до них відноситься військовослужбовці Збройних Сил Украйни; б) зазначені норми, щодо здійснення виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, тобто особам, які на момент прийняття вказаної Постанови проходять військову службу у Збройних Силах України. Пунктом 155 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» визначено, що за відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців.

07.03.2023 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на пояснення позивача на відзив відповідача, відповідно яким ДКА листом від 11.03.2022 № 1159-2.1 зверталось до Міністерства фінансів України щодо потреби у додатковому обсязі бюджетних асигнувань для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил, які відряджені до ДКА з метою виконання п. 3 Постанови № 168. Міністерство фінансів України листом від 01.06.2022 № 06050-07-5/11137 повідомило, що у Постанові № 168 відсутні норми щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил, відряджених до ДКА для проходження військової служби. Що позивач посилається на справу Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України», у якій вказано «Уряд також зауважував, що затримка у виплаті коштів була зумовлена відсутністю бюджетних асигнувань. Суд вирішує, що відсутність бюджетного фінансування не є виправданням за бездіяльність». Відповідач зауважує, що позивач сплутав поняття «бюджетного призначення» та «бюджетного асигнування» (в рішенні йдеться саме про асигнування). Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетне призначення повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 2, бюджетне асигнування повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Згідно п. 7, бюджетне зобов`язання будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Статтею 7 Бюджетного кодексу України встановлено принцип цільового використання бюджетних коштів бюджетні кошти використовуються під цілі, 1 що визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , Наказом Міністерства оборони України від 19.02.2019 № 81 відряджений до Державного космічного агентства України для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі (далі - ДКА).

Наказом Державного космічного агентства України від 13.03.2019 № 11-оф, ОСОБА_1 зарахований до ДКА та призначений на посаду провідного інженера групи аналітичної відділу інформаційного забезпечення сектору безпеки та оборони інформаційно-аналітичного центру Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

Наказом ДКА від 30.07.2019 № 26-оф, ОСОБА_1 увільнений з посади провідного інженера групи аналітичної відділу інформаційного забезпечення сектору безпеки та оборони інформаційно-аналітичного центру Національного центру управління та випробувань космічних засобів та призначений на посаду заступника начальника відділу науково-дослідної та випробувальної роботи Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

Згідно довідки № 168 від 17.11.2022, за підписом начальника відділу управління персоналом Національного центру управління та випробувань космічних засобів ОСОБА_3 підтверджено перебування полковника ОСОБА_1 на військовий службі в Збройних Силах України та відрядження до Державного космічного агенства України в інтересах оборони держави та її безпеки.

Відповідно до довідки від 14.11.2022 № 153-2022/б Національного центру управління та випробувань космічних засобів про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 , вбачається інформація про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з лютого 2022 року по жовтень 2022 року та про те, що у вказаному періоді додаткова винагорода відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 не нараховувалась та не виплачувались.

Позивач вважає, що він має право на нарахування та виплату грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, відповідач в свою чергу вважає, що такі виплати не передбачені вказаною постановою, до неї відповідні зміни ще не внесені та такі виплати не закладені в кошторис Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

Відтак, предметом спору є бездіяльність Національного центру управління та випробувань космічних засобів щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, пропорційно в розрахунку на місяць, відрядженому військовослужбовцю Збройних Сил України, згідно постанови КМУ № 168, наслідки такої бездіяльності, у зв`язку з чим підлягає перевірці судом така бездіяльність на дотримання положень ч. 2 ст. 2 КАС України, з отриманням судом принципів адміністративного судочинства визначених частиною третьої вказаної статті.

Частинами 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Зокрема, в силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, враховуючи з`ясовані обставини по справі, суд виходить з наступного.

Наказом Міністерства оборони України від 19.02.2019 № 81, відповідно до статей 6, 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 153 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», позивача зараховано до списків особового складу Збройних Сил України та він відряджений до Державного космічного агентства України (далі ДКА).

Наказом ДКА від 13.03.2019 № 11-оф, позивач зарахований до ДКА та призначений на посаду провідного інженера групи аналітичної відділу інформаційного забезпечення сектору безпеки та оборони інформаційно-аналітичного центру Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

Наказом ДКА від 30.07.2019 № 26-оф, позивач увільнений з посади провідного інженера групи аналітичної відділу інформаційного забезпечення сектору безпеки та оборони інформаційно-аналітичного центру Національного центру управління та випробувань космічних засобів та призначений на посаду заступника начальника відділу науково-дослідної та випробувальної роботи Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

Відповідно до контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, який набрав чинності 13.03.2021, позивач проходить військову службу у Збройних Силах України протягом строку дії контракту (п. 1 Контракту). Цей Контракт є строковим та укладається відповідно до строків установлених законодавством, за погодженням сторін на 5 років (п. 5 Контракту).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абз. 1 ст. 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абз. 4 п. 1 Постанови КМУ від 07.02.2001 № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій», виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Постанови Кабінет міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до абз. 4 п. 1 Постанови № 168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень.

Відповідно до п. 5 Постанови № 168, вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022.

В подальшому до п. 1 вказаної Постанови № 168 вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, при цьому вказані зміни застосовувались з 24.02.2022, а розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30 000 гривень щомісячно та 100 000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до Постанови КМУ № 217 від 07.03.2022 внесено зміни до п. 1 Постанови № 168, виключивши в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби). Згідно з п. 2 Постанови КМУ № 217 від 07.03.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Постановою КМУ № 350 від 22.03.2022 внесено зміни до п. 1 Постанови № 168, доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка. Згідно з п. 2 Постанови КМУ № 350 від 22.03.2022, вона набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Постановою КМУ № 400 від 01.04.2022 внесено зміни до п. 1 Постанови № 168, доповнивши абзацами такого змісту: відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Відповідно до Постанови КМУ № 754 від 01.07.2022 внесено зміни до п. 1 Постанови № 168, в абзаці першому слова які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка замінено словами які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні); після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць). Постанова КМУ № 754 від 01.07.2022 набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.

У відповідності до Постанови КМУ № 793 від 07.07.2022 внесені наступні зміни до п. 1 Постанови № 168, в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць. Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ № 793 від 07.07.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

У відповідності до Постанови КМУ № 1146 від 08.10.2022 внесені зміни до п. 1 Постанови № 168, в абзаці першому: слова «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),» та «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)» виключити; доповнити абзац реченням такого змісту: «Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.». Постанова КМУ № 1146 від 08.10.2022 набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.09.2022.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у відповідній чинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1 Постанови № 168 (у відповідній чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

На переконання позивача, оскільки він перебуває на військовій службі в Збройних Силах України і був відряджений до Національного центру управління та випробувань космічних засобів (далі НЦУВКЗ) із залишенням на військовій службі, то останнім повинна здійснюватися виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168.

Такі твердження позивача суд визнає безпідставними і необґрунтованими зважаючи на те, що Постанова КМУ № 168 передбачає виплату щомісячної додаткової винагороди за певних обставин. Перш за все, Постановою № 168 визначено чіткий перелік осіб, яким може бути виплачена щомісячна додаткова винагорода і цей перелік не передбачає її виплату військовослужбовцям, які перебувають на службі в НЦУВКЗ. Тобто, дія Постанови № 168 на працівників НЦУВКЗ не розповсюджується.

Суд також зазначає, що Указом президента України «Про Національний центр управління та випробувань космічних засобів» від 12.08.1996 № 698/96, утворено Національний центр управління та випробувань космічних засобів (п. 1); Національним космічним агентством України, на підставі останнього, затверджено Положення про Національний центр управління та випробувань космічних засобів (п. 6).

Відповідно Наказу Державного космічного агентства України (далі ДКА) від 27.10.2016 № 197 «Про затвердження Положень про установи», затверджено Положення про Національний центр управління та випробувань космічних засобів, згідно п. 1.1. якого, НЦУВКЗ є бюджетною науково-випробувальною, науково-дослідною установою, яка входить до сфери управління ДКА; згідно п. 7.5. якого, умови і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців визначаються чинним законодавством, яке регулює умови і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, відряджених до державних органів, установ та організацій.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій» (далі Постанова № 104) встановлено, що виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Отже, враховуючи положення Постанови № 104, виплата щомісячної додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168 не розповсюджується на військовослужбовців відрядженим до державних органів.

Відтак, на час розгляду справи у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати щомісячної додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168.

Також, суд зазначає, що виплата додаткової винагороди за Постановою КМУ №168 відбувається за наявності відповідних винесених наказів командирів, де відбувають службу військовослужбовці та які уповноваженні на прийняття таких наказів. Таких наказів матеріали справи не містять, як і відсутні докази обов`язку Національного центру управління та випробувань космічних засобів щодо здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди згідно постанови КМУ № 168.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Суд зазначає, що позивачем не доведено бездіяльність відповідача щодо не нарахування додаткової винагороди за постановою КМУ № 168, в свою чергу відповідач обгрунтував відповідність своїх дій та рішень положенням ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Водночас суд зауважує, що винесений відповідачем спірний наказ від 22.03.2023 №1067/5 про анулювання ОСОБА_4 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у даній справі прийнято з порушенням положень чинного законодавства.

При цьому, суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах та системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши у сукупності наявні докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 72-77, 90, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.