Справа № 380/4128/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4128/23 пров. № А/857/7383/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року в справі №380/4128/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

суддя в 1-й інстанції - Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення - 13.04.2023 року,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради (далі - відповідач, Управління), в якому (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) просила:

1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради від 07.02.2023 року №011-к «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників управління»;

2) визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради від 01.03.2023 року №013-к «Про внесення змін до наказу від 07.02.2023 року №011-к «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників управління»;

3) визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради від 09.03.2023 року №016-к «Про внесення змін до наказу від 07.02.2023 року №011-к «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників управління»;

4) поновити позивача на посаді, рівнозначній тій, яку вона займала до звільнення, - головного спеціаліста сектору організації, аналізу та інвентаризації управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради із дня, наступного за днем звільнення.

5) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу із дня, наступного за днем звільнення по день прийняття рішення суду у даній справі із розрахунку середньоденної заробітної плати за кожен робочий день вимушеного прогулу, яка визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів;

6) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 30000 гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при скороченні штату було проігноровано її переважне право на залишення на роботі та порушено норми трудового законодавства, що регулюють порядок вивільнення працівників. Зокрема, в Управлінні у період з 27.12.2022 року була наявна вакантна посада головного бухгалтера, яка залишалася у штатному розписі й після скорочення, проте така не пропонувалася позивачу. Твердить скаржник, що відповідачем питання щодо переважного права на залишення на роботі не досліджувалося та не вирішувалося. Крім того, відповідачем було порушено процедуру ознайомлення позивача з спірним наказом. Вважає апелянт, що наказ 056-к від 27.12.2022 року не містить норми про проведення в Управлінні реорганізації (скорочення чисельності) та зміну істотних умов праці. Назва і зміст цього документу є різними. Текст наказу містить тільки попередження про такі зміни, при цьому про процедуру та зміст реорганізації у документі не вказано. Інший наказ про проведення самої реорганізації (скорочення штату) виданий не був.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним. Зазначає про те, що начальником Управління був проведений порівняльний аналіз щодо продуктивності праці і кваліфікації працівників на підставі річного звіту, виконання наказів та доручень керівника, відповідності кваліфікаційним вимогам та посадовим інструкціям головного бухгалтера. При аналізі всіх зазначених показників, керівник Управління дійшов висновку, що позивач не відповідає критеріям вакантної посади головного бухгалтера. Відповідно даних з трудової книжки ОСОБА_1 відсутній стажу на керівних посадах не менше як 3 роки, а також відсутній стаж на посаді бухгалтера не менше як 3 роки і позивач не відповідає критеріям п. 3 ст. 50 Бюджетного кодексу України.

Просить оскаржене відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач виразила незгоду з доводами та аргументами відповідача та надала своє спростування, подавши відповідь на відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції не виклав мотивів та не спростував доводів позивачки про те, що розробляючи посадову інструкцію головного бухгалтера, відповідач змінив кваліфікаційні вимоги до посади головного бухгалтера, які передбачені кваліфікаційною характеристикою цієї посади (професії) та не спростував факту невідповідності даних довідки Управління від 26.12.2022 року.

На адресу суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу позивача, в яких Управління зазначає, що при застосуванні положень статті 42 КЗпП щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати, в тому числі, і наявність дисциплінарного стягнення. За період роботи до позивача застосовано дисциплінарне стягнення догана №26-к від 21.09.2022 «Про оголошення догани ОСОБА_1 ». Також до позивача за період роботи в департаменті застосовано дисциплінарне стягнення догану відповідно до наказу №344 від 03.12.2021 «Про оголошення догани». Рішенням суду першої та апеляційної інстанції в справі №380/24794/21 від 05.10.2022 визнано догану законною.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , з 14.02.2002 року працювала у Львівській міській раді, остання займана посада - головний спеціаліст сектору організації, аналізу та інвентаризації управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.07.2022 року №567 «Про затвердження Положення про управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради та його структури», затверджено структуру сформовано штат управління.

Рішенням виконавчого комітету від 22.07.2022 року №567 затверджено Положення про управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради та його структур. Вищевказаним положенням визначено, що до складу Управління входять такі структурні підрозділи: сектор організації, аналізу та інвентаризації; відділ контролю за використанням охороною земель м. Львова; відділ контролю за використанням та охороною земель міської агломерації.

Розпорядженням Львівського міського голови №259 від 12.08.2022 року, затверджено від 23.08.2022 року штатну чисельність управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування у кількості 16 одиниць.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 11.11.2022 року №1068 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 22.07.2022 року №567» викладено додатки 1, 2 у новій редакції та зокрема Сектор організації аналізу та інвентаризації вилучено зі структури Управління.

У пункті 3 ухвали Львівської міської ради №2632 від 06.12.2022 року «Про затвердження Переліків адміністративних послуг та внесення змін до ухвали міської ради від 04.02.2021 року №32» викладено пункт 5 ухвали №32 у новій редакції, а саме «Затвердити загальну чисельність апарату ради та її виконавчих органів у кількості 1839 осіб». Встановлено, що пункт 3 цієї ухвали вступає в дію з 01.03.2023 року.

Розпорядженням міського голови від 23.12.2022 року №475 «Про чисельність апарату виконавчого комітету та виконавчих органів Львівської міської ради» визначено нову чисельність Управління, а саме зменшено з 16 осіб до 13 осіб.

Директором департаменту містобудування за погодженням директором департаменту фінансової політики затверджено штатний розпис Управління на 2023 рік, який введено в дію з 01.03.2023 року та скорочено чисельність штату працівників Управління шляхом виведення зі структури Управління відділу Сектору організації аналізу та інвентаризації, трьох посад, одну з яких займала позивач.

Наказом Управління №56-к від 27.12.2022, року «Про скорочення чисельності та штату працівників управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування» попереджено ОСОБА_1 про скорочення чисельності та штату працівників у зв`язку з змінами в організації виробництва і праці з 28.02.2023 року.

На електронну пошту позивача надіслано наказ №011-к про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників Управління відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 28.02.2023 року, з виплатою одноразової допомоги в розмірі середньомісячного заробітку (вих. №4-24-40022 від 27.12.2022 року).

Наказом №013-к від 28.02.2023 року, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивачки, внесено зміни до наказу від 07.02.2023 року №011-к та пункт 1 наказу викладено у новій редакції, визначивши день звільнення позивачки - перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийнятих наказів про звільнення, звернулася з цим позовом до суду.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначає Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 7 червня 2001 року № 2493-III (далі - Закон №2493-III).

За приписами статті 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Із змісту ч. 1 ст. 20 Закону № 2493-III вбачається, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої ст. 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (ст. 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (ст. 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (ст. 18 цього Закону).

За змістом статті пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Так, підставою для звільнення позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України фактично стало скорочення посад в Управлінні державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради, а саме посади головного спеціаліста сектору організації, аналізу та інвентаризації управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.07.2022 року №567 «Про затвердження Положення про управління державного контролю використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради та його структури», затверджено структуру сформовано штат управління.

Рішенням виконавчого комітету від 22.07.2022 року №567 затверджено Положення про управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради та його структур. Вище вказаним положенням визначено, що до складу Управління входять такі структурні підрозділи: сектор організації, аналізу та інвентаризації; відділ контролю за використанням охороною земель м. Львова; відділ контролю за використанням та охороною земель міської агломерації.

Розпорядженням Львівського міського голови №259 від 12.08.2022 року, затверджено від 23.08.2022 року штатну чисельність управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування у кількості 16 одиниць.

Директором департаменту містобудування за погодженням директором департаменту фінансової політики затверджено штатний розпис Управління на 2023 рік, який введено в дію з 01.03.2023 року та скорочено чисельність штату працівників Управління шляхом виведення зі структури Управління відділу Сектору організації аналізу та інвентаризації, трьох посад.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги позивача про відсутність наказу про скорочення штату працівників Управління.

Вказані вище рішення Львівської міської ради та розпорядження Львівського міського голови є чинними та не оскаржуються позивачем у даній справі.

Наказом Управління №56-к від 27.12.2022, року «Про скорочення чисельності штату працівників управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування», яким серед іншого повідомлено, що керуючись вимогами ч. 1 ст.40, 44, 49-2КЗпП України 28.02.2023 року позивача попереджено про звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради.

Вище вказаний наказ та попередження про скорочення було надіслано на поштову адресу позивача з вкладенням опису, проте, до відповідача повернувся конверт з повідомленням поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується штрих - кодом №945.

Апеляційний суд зазначає про правову позицію висловлену, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17, а також Верховного Суду від 27.11.2019 р. у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 р. у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 р. у справі № 24/260-23/52-б та від 18.03.2021 р. у справі № 911/3142/19, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, Управління.

Також позивача було повідомлено про скорочення наступними засобами зв`язку: шляхом надсилання повідомлення в месенджері Viber на особистий мобільний номер ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 о 11 год. 47 хв. особистим повідомленням начальника управління; 27.12.2022 року о 11 год. 52 хв. особистим повідомлення та долученим до нього скан-копією наказу від провідного спеціаліста з питань кадрової роботи апарату департаменту містобудування. На вище вказані повідомлення позивач відповіла, що підтверджується скріншотам повідомлень, наявними в матеріалах справи.

Аналогічне повідомлення було надіслано в загальну групу Управління державного контролю за використанням та охороною земель до якого було долучено скан-копію наказу 27.12.2022 року. На вище вказане повідомлення позивач відповіла, що підтверджується скріншотом повідомлення, наявним в матеріалах справи.

Наказ Управління №56-к від 27.12.2022, року «Про скорочення чисельності штату працівників управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування» та попередження про скорочення також було надіслано на електронну пошту ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 На вищевказане повідомлення позивач відповіла, що підтверджується скріншотам з електронної пошти відповідача, наявними в матеріалах справи.

Таке ж повідомлення в месенджер Telegram було також надіслано керівником - ОСОБА_4 , на яке позивач відповіла.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Відповідно до п. 2 ст. 7 вищевказаного Закону у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Обставини про ознайомлення позивача у вищезазначений спосіб з наказами №56-к від 27.12.2022, №010-к від 03.02.2023 та №011-к від 07.02.2023, №013-к від 28.02.2023 також підтверджується протоколами №1 від 27.12.2022, №2 від 07.02.2023 та №3 від 28.02.2023, що спростовує твердження апелянта про відсутність акту про скерування позивачу повідомлення про наступне вивільнення Управлінням.

Відтак, суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції, що позивач належним чином та з використанням всіх можливих засобів зв`язку (рекомендованим листом з описом вкладення, на електронну пошту, в меседжері Telegram та Viber) повідомлена про скорочення посади, яку така займала.

Щодо твердження позивача, що їй не було запропоновано вакантну посаду головного бухгалтера, суд зазначає наступне.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» вакансія вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа.

Відповідно ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до п.п. 3 п. 6 посадової інструкції головного бухгалтера Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради затвердженого наказом від 30 листопада 2022 року №50-к, головний бухгалтер повинен відповідати кваліфікаційним вимогам, згідно п. 3 ст. 56 Бюджетного кодексу України, повинен мати повну вищу освіту в галузі економіки та фінансів, стаж роботи за фахом на державній службі та/або органах місцевого самоврядування та на керівних посадах не менше як 3 роки (а.с.134-136).

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 у позивача відсутній стаж роботи на керівних посадах не менше як 3 роки.

За даними трудової книжки позивача, ОСОБА_1 01.01.2003 переведена на посаду провідного спеціаліста відділу обліку та звітності. Посадовими обов`язками позивачки на зазначеній посаді були, зокрема, нарахування заробітної плати, облік основних засобів, товарно - матеріальних цінностей, проведення банківських та фінансових операцій, виконання обов`язків касира.

Однак, 05.01.2004 ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу праці та соціального захисту населення відповідно до розпорядження райадміністрації від 29.12.2003 №219/ос.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначена посада не була керівною нижчого рівня в розумінні ДКХП, стаж бухгалтерської роботи за якою, відповідав б кваліфікаційним вимогам головного бухгалтера, відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, який затверджено наказом Мінпраці України від 16.02.98 р. №24.

Конкретні особливості професійної діяльності працівників мають враховуватися посадовими інструкціями.

В даному контексті важливим є те, що посадова інструкція - це організаційно-правовий документ, в якому визначено основні завдання, обов`язки, права і відповідальність працівника при виконанні роботи на певній посаді (за відповідною професією) та нею можуть бути передбачені вищі вимоги, ніж встановлені ДКХП.

Отже лише з 04.01.2007 по 02.01.2008 позивач займала посаду головного спеціаліста сектору бухгалтерського обліку і звітності Личаківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Відтак, у відповідача була відсутня можливість запропонувати позивачу перед звільненням, у зв`язку із скороченням штату, вакантну посаду головного бухгалтера.

Верховний Суд у постанові від 10 серпня 2021 року у справі № 1940/1241/18, аналізуючи норми статті 42 КЗпП України зауважив, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.

Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати, в тому числі і наявність дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом з матеріалів справи, до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення - догана (наказ №26-к від 21.09.2022 «Про оголошення догани ОСОБА_1 »). Вищевказаний наказ було оскаржено позивачем до суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі №380/13743/22 у задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради №26-к від 21.09.2022 «Про оголошення догани ОСОБА_1 » відмовлено.

Також, згідно наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №334 від 03.12.2021 "Про оголошення догани" до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення - догана. Вище вказаний наказ було оскаржено позивачем до суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі №380/24794/21 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №334 від 03.12.2021 "Про оголошення догани" та стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн. відмовлено в повному обсязі. Вище вказане рішення залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі №380/24794/21 - без змін.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

Для виявлення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з`ясовувати сам суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі № 813/2688/16, від 08 травня 2019 року у справі № 806/1175/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 819/691/17, від 11 липня 2018 року у справі № 816/1232/17.

У матеріалах справи наявні докази проведення порівняльного аналізу наявності у працівників Управління, посади яких підлягали скороченню, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, та неможливості переведення позивачки на рівнозначну посаду, яка відповідає посаді, на якій вона працювала, в інших структурних підрозділах згідно оновленої структури та штатного розпису до дати звільнення позивачки з посади служби в органах місцевого самоврядування.

Отже, згідно із даними довідки про узагальнення показників результативності та продуктивності працівників Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради від 26.12.2022 року, ОСОБА_1 не відповідає вимогам посадової особи органів місцевого самоврядування (річний звіт за виконану роботу позивачем не надано, накази від 22.08.2022 №11-к та від 30.09.2022 №33-к - не виконано, з 93 робочих днів була присутня лише 35 днів, стаж роботи у сфері землеустрою - менше року, стаж роботи в органах, що здійснюють державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності - менше року, стаж роботи у сфері бухгалтерського обліку - менше року) (а.с.149-163).

Таким чином, за результатом опрацювання наведеної вище інформації відповідачем було прийнято рішення про скорочення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради, про що позивача повідомлено 27.12.2022 року.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскаржуваний наказ від 07.02.2023 року №011-к «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників управління», від 01.03.2023 року №013-к «Про внесення змін до наказу від 07.02.2023 року №011-к «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників управління»; від 09.03.2023 року №016-к «Про внесення змін до наказу від 07.02.2023 року №011-к «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників управління» обумовлене скороченням посади головного спеціаліста сектору організації, аналізу та інвентаризації управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради, прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року в справі №380/4128/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 31 травня 2023 року.