Справа № 320/7987/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року № 320/7987/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, третя особа: Начальник Броварського районного відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Демченко В.І., про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, третя особа: Начальник Броварського районного відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Демченко В.І., в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про звільнення ОСОБА_1 від 31.05.2021 №170-К;

-поновити на посаді начальника Броварського районного управління Головного управленні Держпродспоживслужби в Київській області;

-стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 червня 2021 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 6248,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем в порушення Закону України Про державну службу не запропоновано позивачу рівнозначну посаду державної служби, а також позивачу не було видано трудову книжку в день його звільнення. Позивач зазначає, що кількість районних відділів в структурі ГУ Держпродспоживслужби в Київській області не зменшено, а отже не скорочено посади начальників цих структурних підрозділів. До структури ГУ Держпродспоживслужби в Київській області входить 25 відділів. Тобто в організаційній структурі Головного управління Держпродспоживслужби займана позивачем посада - начальника Броварського районного відділу фактично залишилась так само як і сам районний відділ, управління переіменовано у «відділ». Позивач стверджує, що фактичної зміни, реорганізації структури Головного управління Держпродспоживелужби не відбулось. Доказів зміни правового статусу, обсягу завдань і основних функцій самого Броварського районного управління, яке очолював позивач немає, що додатково свідчить про відсутність реального скорочення посади позивача. Позивач зазначає, що виконуючим обов`язки ГУ Держпродспоживслужби в Київській області йому було запропоновано для переведення вакантні посади головного спеціаліста Рокитянського відділу Держпродспоживслужби в Київській області, однак не було запропоновано посаду начальника Броварського районного відділу ГУ Держпродспоживслужби в Київській області. Запропонована посада, не є рівнозначною з посадою начальника відділу, обсяг та значення функціональних обов`язків значно відрізняється, досвід роботи про яку позивач зазначав вище та його кваліфікація не відповідає пропонованим посадам.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вказує, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні. Зазначає, що Наказом від 30.10.2020 року №231-К, введено в дію Штатний розпис Головного управління на 2020 рік, затверджено Т.в.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 30.10.2020 штат у кількості 527 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати на місяць за посадовими окладами 2 766 353,00 грн, відповідно до якого посадовий оклад начальника Броварського районного управління Головного управління становить 6300,00 грн. Фонд заробітної плати на місяць за посадовими окладами Броварського районного управління становить 54088,00 грн. В подальшому ГУ введено нову структуру та штатний розпис, у зв`язку із чим відбулося скорочення певних посад, в тому числі і скорочення посади позивача. Згідно із структурою ГУ затверджено В.о. Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 19.03.2021 та погоджено В.о. Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства 19.03.2021 в складі Головного управління наявний структурний підрозділ №21 Броварський відділ (кількість штатних одиниць 11 осіб). Штатний розпис на 2021 затверджений Заступником Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 27.04.2021 штат у кількості 520 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати на місяць за посадовими окладами 2 706 125,00 грн., відповідно до якого посадовий оклад Начальника Броварського відділу Головного управління становить 6 100,00 грн. Фонд заробітної плати на місяць за посадовими окладами Броварського районного управління становить 53 488,00 грн. Вказане дозволяє зробити висновок, що відбулася зміна (скорочення) штату, в тому числі ліквідація посади позивача. Також відповідач зазначає, що посада «Керівник управління у складі департаменту, головного управління, служби» є вищою посадою державної служби ніж посада «Керівник відділу у складі департаменту, головного управління, служби, самостійного управління» про що свідчить в тому числі і різниця в посадових окладах. Як було зазначено вище, посадовий оклад Начальника Броварського районного управління Головного управління становив 6300,00 грн, тоді як посадовий оклад Начальника Броварського відділу Головного управління становить 6100,00 грн. Відповідач звертає увагу, що, оскільки, як було обґрунтовано вище, посада начальника відділу не є рівнозначною посаді начальника районного управління (рівень оплати праці та територіальні повноваження). Таким чином, фактично відповідач був позбавлений права запропонувати позивачу рівноцінну посаду, відповідну до його професійної підготовки та професійних компетентностей, тому йому було запропоновано нижчу посаду державної служби. Як свідчать фактичні обставини справи, внаслідок зміни структури та штатного розпису відбулося скорочення посади позивача. Таким чином, оскільки у зв`язку із зміною структури та штату, скороченням районних управлінь ГУ, відбулося скорочення посади Начальника Броварського районного управління ГУ та не введено до штату відповідної рівнозначної посади, відповідач вважає, що така ситуація цілком відповідає поняттю виняток, тому ним відповідно до положень ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» було запропоновано нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей позивача.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що його звільнення з посади начальника Броварського районного Управління ГУ Держпродспоживслужби в Київській області відбулося з порушенням вимог наведених законодавчих приписів. Зазначив, що виходячи зі змісту наказу нова структура та штатний розпис ГУ Держспожислужби в Київській області вводиться в дію з 27 квітня 2021 року, в той час коли пункт 4 статті 43 ЗУ «Про державну службу» гарантує державному службовцеві, що він повинен бути попереджений про зміну істотних умов державної служби. Крім випадків підвищення заробітної плати. Натомість, позивачу взагалі письмово не повідомлялося про зміну істотних умов служби керівником державної служби, а лише 29.04.2021 позивачу було повідомлено начальником відділу управління персоналом про наступне звільнення. Така поведінка роботодавця порушує права та гарантії державного службовця. Крім того, зазначає, що кількість штатних одиниць Броварського районного управління ГДС України та кількість штатних одиниць Броварського відділу ГУ Держпродспожислужби в Київській області складає 11 чоловік. За таких обставин відсутні будь-які підстави стверджувати, що відбулося скорочення штату працівників. Щодо зміни назви посади керівника з Начальника районного управління ГУ Держпродспожислужби в Київській області на начальника відділу ГУ Держпродспожислужби в Київській області, то слід відмітини, що порівнюючи надані їм організаційно-розпорядчі функції ідентичні, обидві посади підпадають під дію ЗУ «Про державну службу», обсяг владних повноважень керівників не змінився. Крім того, зазначає, що ліквідація структурного підрозділу юридичної особи зі створенням чи без створення іншого структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив в яких останнім зазначено, що позивачем викладено власні суб`єктивні твердження, відповідь на відзив не містить обґрунтувань, в т.ч., нормативного обґрунтування протиправності оскаржуваного наказу, в той час, як контролюючий орган, з посиланням на нормативне обґрунтування вказує на те, що у зв`язку із зміною структури та штату, скороченням посади у відповідача відсутня можливість запропонувати позивачу рівнозначну посаду державної служби, при цьому, позивач відмовився від запропонованої йому посади в Головному управлінні, а отже не реалізував своє право на переведення на іншу посаду.

Позивачем подано письмові пояснення в яких останнім підтримано позицію викладену в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Відповідачем подано заперечення на пояснення в яких останній зазначив, що жодних прав позивача відповідачем не порушено, позивач самостійно відмовився від запропонованої йому посади та прийняв власне рішення про неподання заяви про переведення, у зв`язку із чим Головним управлінням прийнято оскаржуваний наказ про звільнення.

27.09.2021 учасники справи подали до суду клопотання в яких просили подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без їхньої участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши письмові докази, які були надані, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 03.07.2017 № 192-К ОСОБА_1 призначено з 04.07.2017 на посаду начальника Броварського районного управління як такого, що визнаний переможцем конкурсу на цю посаду в порядку переведення з Управління Держпродспоживслужби в Броварському районі з посадовим окладом згідно штатного розпису зі збереженням шостого рангу державного службовця.

В подальшому наказом від 27.09.2019 № 503 введено в дію нову структуру та штатний розпис, а також наказом від 30.10.2020 № 231-К змінено назву Броварське районне управління на Броварський відділ.

З 03.07.2017 по 31.05.2021 позивач працював на посаді начальника Броварського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

У зв`язку із скороченням чисельності штату внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління відповідно до наказу від 27.04.2021 № 1824-ОД Про введення в дію нової структури та штатного розпису ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 та ст. 43 Закону України Про державну службу, а також запропоновано перевести на вакантну посаду Головного спеціаліста Броварського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області та Головного спеціаліста Рокитнянського відділу. Повідомлено, що у разі згоди на переведення на запропоновану посаду, необхідно подати відповідну заяву, у разі відмови від переведення трудовий договір буде припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу, з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

З вказаним попередженням ОСОБА_1 було ознайомлено 29.04.2021.

В подальшому позивачу було запропоновано посаду Головного спеціаліста Рокитнянського відділу від якої 28.05.2021 останній відмовився.

Наказом від 31.05.2021 № 170-К було припинено державну службу позивача та звільнено з займаної посади. Як вбачається з наказу позивач був з ним ознайомлений 31.05.2021.

Крім того, в матеріалах справи наявний Акт від 31.05.2021 складений о 18:10 год. Заступником начальника відділу управління персоналом, провідним фахівцем відділу управління персоналом та головним спеціалістом відділу управління персоналом, про те, що ОСОБА_1 після отримання Акту прийому-передачі справ і майна та обхідного листа для оформлення, до 18:00 год. 31.05.2021 до відділу не з`явився, тобто не надав підписаний Акт прийму-передачі справ і майна та обхідний лист і не отримав трудову книжку.

В подальшому позивач звернувся з заявою від 07.06.2021 до відповідача з проханням видати йому трудову книжку. Як вбачається з матеріалів справи позивачем трудову книжку було отримано 19.07.2021 року.

Не погоджуючись зі спірним наказом про звільнення та вважаючи його протиправним позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889), Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

управління персоналом державних органів;

реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Частиною 2 ст. 1 Закону № 889 визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 889).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 889 правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Частиною 1 ст. 83 Закону № 889 визначено, що державна служба припиняється:

у разі втрати права на державну службу або його обмеження (ст. 84);

у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (ст. 85);

за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (ст. 86);

за ініціативою суб`єкта призначення (ст. 87);

у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (ст. 88);

у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (ст. 43);

у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (ст. 88-1).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону № 889 підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

ліквідація державного органу;

встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;

вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Нормами ч. 3 ст. 87 Закону № 889 встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі п. 1 та 1-1 ч. 1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Статтею 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:

змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці;

систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення;

прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

вчинення за місцем роботи викрадення (в тому числі дрібного) майна роботодавця, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення;

призову або мобілізації роботодавця - фізичної особи під час особливого періоду;

встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення з підстав, зазначених у п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 цієї статті, а також особливості застосування до них положень ч. 2 цієї статті, ст. 42, 42-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 49-2, ст. 74, ч. 3 ст. 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Статтею 49-2 КЗпП України визначено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2021 у зв`язку із скороченням чисельності внаслідок зміни структури та штатного розпису Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області відповідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 27.04.2021 № 1824-ОД Про введення в дію нової структури та штатного розпису позивача було повідомлено про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 ст. 43 Закону № 889 з посади начальника Броварського міськрайонного управління. Також було запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста Броварського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

Позивача було повідомлено, що у разі згоди на переведення на запропоновано посаду, необхідно подати відповідну заяву, у разі відмови від переведення трудовий договір буде припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу, з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. Також позивача було повідомлено, що він може звернутись за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштуватись самостійно.

Крім того, позивачу було запропоновано ще одну посаду головного спеціаліста Рокитнянського відділу, але позивач 28.05.2021 відмовився вдруге від запропонованої посади, про що зазначив в повідомленні про наступне звільнення.

Таким чином попередивши позивача про звільнення вперше - 29.04.2021 та вдруге 28.05.2021, відповідачем 31.05.2021 було прийнято спірний наказ про його звільнення.

Будь яких заяв про переведення на запропоновану посаду позивачем на час звільнення подано не було.

Разом з тим, пунктом 6 ч. 1 ст. 2 Закону № 889 визначено, що рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Судом встановлено, що займаючи посаду начальника Броварського міськрайонного управління ОСОБА_1 , займав посаду державної служби категорії Б.

Під час повідомлення позивача про наступне звільнення йому було запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста Броварського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області та посаду головного спеціаліста Рокитнянського відділу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області категорія В, що є нижчою за попередньою посадою, а саме начальника Броварського міськрайонного управління.

Також, згідно з штатним розписом на 2021 рік Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області затверджено посаду начальника відділу.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що відбулася зміна (скорочення) штату, в тому числі ліквідація посади начальника Броварського міськрайонного управління, оскільки по суті було здійснено заміну назви з управління на відділ де посада начальника зберігалась та позивачу запропонована не була.

Зокрема, слід звернути увагу, що загальна кількість штатних одиниць не змінилась, про, що сам відповідач не заперечує. Тобто попередня посада позивача скорочена не була але лише змінила назву. Окрім цього, будь-яких обґрунтувань не можливості призначення позивача на рівнозначну посаду чи відсутності її вакансій відповідач суду не надав.

Тобто, відповідач в порушення норм ч. 3 ст. 87 Закону № 889 звільнив ОСОБА_1 не запропонувавши іншу рівнозначну посаду державної служби.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 31.05.2021 № 170-К про звільнення ОСОБА_1 ..

Що стосується несвоєчасності отримання позивачем трудової книжки, суд зазначає наступне.

Так, у випадках, передбачених частиною першою ст. 87 Закону України «Про державну службу», оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Згідно з пунктами 4.1 і 4.2 Інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (частина четверта статті 235 КЗпП України).

Як стверджує відповідача у відзиві, позивач навмисно ухилявся від отримання трудової книжки, що підтверджується відповідним Актом складеним державними службовцями відділу управління персоналом в день звільнення.

Разом з тим, відповідно до п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Проте, з матеріалів справи не вбачається наявність доказів про направлення позивачу в цей день поштовового повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Також даного факту відповідач не спростував і в судовому засіданні.

Таким чином відповідач в порушення норм Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників своєчасно не видав позивачу трудову книжку.

Надаючи оцінку складеному відповідачем Акту від 31.05.2021 о 18:00 год. про не отримання позивачем трудової книжки, суд зазначає, що акт не зафіксував відмову позивача від отримання трудової книжки, був складений постфактум в присутності державних службовців о 18:10 (після закінчення робочого дня).

Більш того, вручення трудової книжки у день звільнення є обов`язком саме роботодавця, адже норма про видачу книжки в останній робочий день працівника є імперативною.

Таким чином складений відповідачем Акт від 31.05.2021 про не отримання позивачем трудової книжки в рамках ст.72-76 КАС України суд оцінює як не належним, не достовірним та не достатнім.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на рівнозначній посаді та стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Правові засади звільнення працівників визначаються у КЗпП України.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Нормами абз. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок № 100) визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Кількість фактично відпрацьованих протягом 2-х місяців позивачем робочих днів (у березні 2021 року = 22 дня та в квітні 2021 року = 22 дня), становить 44 дня.

Беручи до уваги дані, зазначені у довідці про дохід (заробітну плату) позивача № 421 від 05.08.2021, заробітна плата ОСОБА_1 за останні 2 місяці (березень 2021 року та квітень 2021 року) складає 17374,52 грн.

Отже, згідно вищезазначених формул, середньоденна заробітна плата позивача становить 394,88 грн (17374,52 : 44 = 394,88 грн).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 01.06.2021 (наступний день після звільнення) по день ухвалення рішення суду, з урахуванням вищезазначених розрахунків 202968,32 грн (394,88 грн х 514 робочі дні).

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність своїх дій.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про звільнення ОСОБА_1 від 31.05.2021 №170-К.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Броварського районного управління Головного управленні Держпродспоживслужби в Київській області.

Стягнути з Головного управлінні Держпродспоживслужби в Київській області користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 01.06.2021 по 25.05.2023 в розмірі 202968 (двісті дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн 32 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Броварського районного управління Головного управленні Держпродспоживслужби в Київській області.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.06.2021 по день ухвалення рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.