Справа № 240/5133/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/5133/23
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Житомирській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), які оформлені листом повідомленням та рішенням щодо відмови зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком періодів роботи з 23 вересня 1994 року по 26 листопада 1994 року та з 06 вересня 1996 року по 03 грудня 1999 року, та зобов`язання зарахувати такі періоду до страхового стажу.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою призначення пенсії за віком звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області. Проте, відповідачі протиправно, на переконання позивача, відмовили йому в цьому, оскільки безпідставно не зарахували до страхового стажу періоди роботи, які підтверджені належним чином складеними документами. Зауважує, що недоліки заповненням трудової книжки не можуть бути підставою для відмови в зарахуванні страхового стажу, оскільки обов`язок ведення такої покладено на роботодавця, а не працівника. Відсутність дати звільнення з КСП «Нове життя» в трудовій книжці обумовлена тим, що назване підприємство було реорганізовано в СФГ «Нове життя», яке є правонаступником і в якому він продовжив працювати. До того ж зауважує, що згідно форми РС-прав період роботи з 01 січня 1999 року по 20 січня 2000 року включений до розрахунку стажу роботи.
Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без викликів учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
05 травня 2023 року до суду надійшов відзив з витребуваними судом документами, у якому відповідач 1 просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що згідно записів у трудовій книжці, період роботи з 23 вересня по 26 листопада 1994 року не зарахований, оскільки наявна розбіжність між датою звільнення 26 листопада 1994 року та датою наказу про звільнення 21 листопада 1996 року. Період роботи з 06 вересня 1996 року по 03 грудня 1999 року не зарахований до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутні дата та підстави звільнення. Акцентує увагу, що позивачем для зарахування до страхового стажу зазначених періодів не надано уточнюючих довідок, як це передбачено Порядком підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. Оскільки за наслідками перевірки поданих позивачем документів підтверджено страховий стаж тривалістю 17 років 6 місяців 15 днів, у призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу тривалістю 29 років.
10 травня 2022 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач 2 також просить в задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав.
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60-річного віку, 18 серпня 2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
з 23 вересня по 26 листопада 1994 року, оскільки наявна розбіжність між датою звільнення (26 листопада 1994 року) та даною в наказі на звільнення (21 листопада 1996 року);
з 06 вересня 1996 року по 03 грудня 1999 року, оскільки відсутня дата звільнення та підстава звільнення.
Уважаючи такі рішення протиправними в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу названих періодів, ОСОБА_2 звернувся із цим позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Призначення, виплата та перерахунок пенсій регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV (у редакції Закону України №3108-IV від 17 листопада 2005 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Статтею 7 Закону №1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується
Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.
Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до статті 56 Закону України №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За приписами статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Судом установлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 зроблено запис №21, згідно якого відповідно до Указу Президента України від 03 грудня 1999 року №1591 у зв`язку з реформуванням КСП «Нове життя» с. М. Нізгурці звільнений з роботи в порядку переводу в СФГ «Нове життя» пункт 5 статті 36 Кодексу законів про працю України.
При цьому такий запис не містить інформацію про дату, коли його зроблено, а також про наказ, на підставі якого такий внесено.
Наступний запис до трудової книжки зроблений 01 квітня 2000 року про прийняття позивача на роботу трактористом в СФГ «Нове життя» на підставі наказу №3 від 01 квітня 2000 року.
Згідно архівної довідки Комунальної установи «Ружинський трудовий архів» від 08 листопада 2022 року №747 в архівному фонді КСП «Нове життя» у книгах нарахування заробітної плати за 1996 2000 роки інші люди із прізвищем ОСОБА_1 не значяться.
Архівною довідкою названої установи від 14 жовтня 2022 року №681 підтверджено отримання позивачем заробітної плати в КСП «Нове життя» з вересня 1996 року по грудень 2000 року.
Додатково суд зауважує, що у формі РС-право до стажу для розрахунку пенсії позивача обліковується період з 01 січня 1999 року по 20 січня 2000 року.
За результатами аналізу змісту зазначених документів, суд приходить до висновку, що період роботи в КСП «Нове життя» з 06 вересня 1996 року по 03 грудня 1999 року підтверджено поданими позивачем документами, а тому рішення органу Пенсійного фонду України про незарахування такого до страхового стажу є помилковим.
Надаючи правову оцінку висновку органу Пенсійного фонду України про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 23 вересня по 26 листопада 1994 року, суд зауважує на таке.
Згідно частини 1 статті 44 цього Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до частини 3 цієї правової норми органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду У від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).
Згідно положень пункту 4.3 цього Порядку рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Отже, саме на орган Пенсійного фонду України законодавець поклав обов`язок щодо вчинення дій по перевірці достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію.
Однак, відповідачами не надано доказів на підтвердження вчинення таких дій.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення в частині незарахування до страхового стажу періоду з 23 вересня по 26 листопада 1994 року є протиправним, оскільки при його прийнятті не дотримано вимог, закріплених у пунктах 3, 5, 6, 8 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства.
При цьому, правові підстави для висновку про зарахування такого періоду до страхового стажу на момент прийняття рішення у цій справі судом також відсутні, оскільки подана заявником інформація ще підлягає перевірці.
Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як убачається зі змісту позовних вимог, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, має намір підтвердити право на зарахування до страхового стажу певних періодів роботи.
Висновки щодо таких періодів викладені у рішенні ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 25 серпня 2022 року.
Для відновлення прав позивача, з метою захисту яких подано цей позов, суд уважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, скасувати зазначене рішення органу Пенсійного фонду України та зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до приписів частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони порівну, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що виникнення спірних правовідносини обумовлено прийняттям саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області рішення, яке за результатами розгляду справи, визнане протиправним, суд приходить до висновку, що сума судового збору підлягає стягненню з останнього.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 серпня 2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду та правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис