Справа № 522/9413/22(2-а/204/9/23)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2023 року м. Дніпросправа № 522/9413/22(2-а/204/9/23)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2023 року (суддя Черкез Д.Л.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксани Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксани Вікторівни, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ № 00176308 від 10 червня 2022 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксаною Вікторівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваної постанови.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2023 року позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 2АВ № 00176308 від 10 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі належного відповідача - Департамент патрульної поліції. Зазначено, що у спірних правовідносинах відповідальною особою є саме: фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Також ст. 279-3КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст.14-2 цього кодексу, проте позивачем таке право не реалізовано. При цьому, правопорушення підтверджується належними доказами, а тому спірна постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 червня 2022 року інспектором Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксаною Вікторівною винесено постанову серії 2АВ № 00176308 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі відносно нього - ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Згідно з вказаної постанови 25 травня 2022 року о 17 годині 32 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 287, особа, яка керувала транспортним засобом FordKuga, номерний знак НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила пункт 12.9(б) Правил дорожнього руху та постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти штраф у розмірі 340,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що передбачені законом підстави для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за відсутності достатніх доказів щодо вчинення правопорушення безпосередньо ним, відсутні, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Так, на підтвердження того, що 25 травня 2022 року о 17 год. 32 хв. за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 287 транспортним засобом FordKuga, номерний знак НОМЕР_1 , керував не позивач ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 , якому позивач передав свій транспортний засіб у тимчасове користування, свідчить також те, що згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2 від 23 липня 2022 року останній визнав, що 25 травня 2022 року саме він керував транспортним засобом FordKuga, номерний знак НОМЕР_1 , який належить його товаришу ОСОБА_1 , та відвозив у смт Чорноморське Комінтернівського району Одеської області продукти харчування, у зв`язку з чим можливо при виїзді з міста трохи перевищив швидкісний режим о 17 годин 32 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20). Крім того, саме ОСОБА_2 оплатив штраф у розмірі 340,00 грн. за оскаржуваною постановою серії 2АВ № 00176308 від 10 червня 2022 року, що підтверджується квитанцією № 10 від 25 липня 2022 року на суму 340,00 грн. Доказів того, що саме позивачем ОСОБА_1 25 травня 2022 року вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як слідує з матеріалів справи, 25 травня 2022 року о 17 годині 32 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 287, особа, яка керувала транспортним засобом FordKuga, номерний знак НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила пункт 12.9(б).

Вказане порушення зафіксовано в автоматичному режимі технічним засобом Каскад 158-1220.

Відповідно до підпункту «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стосовно висновків суду першої інстанції, що до матеріалів справи не надано належних доказів на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає таке.

Так, аналіз статті 251 КУпАП дає можливість дійти висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, у тому числі, показання технічних приладів.

Як вже зазначено раніше, фіксація правопорушення здійснена стаціонарним технічним засобом Каскад 158-1220, щодо якого складено Експертний висновок про відповідність вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації та видано Сертифікат відповідності. Технічний прилад відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018.

З матеріалів фотофіксації порушення слідує, що технічним засобом Каскад 158-1220 на відповідній ділянці дороги зафіксовано саме автомобіль Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 ,зареєстрований за позивачем.

Таким чином факт вчинення правопорушення підтверджується належними доказами.

Щодо висновків суду першої інстанції, що транспортним засобам Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , керував не позивач, а інша особа, що підтверджується відповідними доказами, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

14 липня 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, що зафіксовані в автоматичному режимі та доповнено КУпАП статтями 279-1-279-4, які визначають особливості розгляду цих справ.

Так, статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України. Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 5 Інструкції, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне:

1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі;

2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою;

3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб;

4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи;

5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу;

6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України;

7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вимогами статті 1187 ЦК України, діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, віднесено до джерела підвищеної небезпеки. Ця небезпека полягає у самій суті використання транспортного засобу. Людина не може до кінця контролювати механізми під час їх експлуатації. Це пов`язано з рядом об`єктивних факторів, які потрібно відрізняти від внутрішнього ставлення людини до безпеки чи до ризику, оскільки ці категорії є оціночними, а у даному випадку мова йде саме про об`єктивно обумовлену можливість настання негативних наслідків від здійснення цього виду діяльності.

Тому навіть сам факт володіння транспортним засобом породжує певні права та обов`язки осіб, за якими зареєстрований транспортний засіб. Наявність зазначених додаткових ознак, характерних для фізичної або юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, вимагає віднесення їх до спеціальних суб`єктів адміністративного правопорушення.

Порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, як і інші правопорушення, характеризуються певним ступенем суспільної небезпеки, яка є категорією об`єктивною й існує незалежно від її оцінки кимось. Саме рівень суспільної небезпеки служить тією головною ознакою, за якою класифікуються певні протиправні діяння та визначається їхня приналежність до кримінальних, адміністративних, дисциплінарних чи інших правопорушень, а також встановлюється міра відповідальності за їх вчинення.

Внесені зміни дозволили розширити поняття суб`єкта правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, не обмежуючись власниками (співвласниками) транспортних засобів.

Більш того, ст. 279-3 КУпАП регламентує можливість звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, зокрема з підстав, встановлення належного користувача транспортного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу та надано визначення належного користувача.

Так, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувач (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які, в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до вимог статті 142 Кодексу України про адміністративні правопорушення, несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

В даному випадку тільки позивач, як власник, за яким зареєстровано транспортний засіб (джерело підвищеної небезпеки), міг та повинен був передбачити наслідки, які настали внаслідок перевищення даним автомобілем встановлених обмежень швидкості.

Щодо посилання суду першої інстанції на пояснення ОСОБА_3 , в яких останній зазначив, що позивач передав йому автомобіль Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , та 25.05.2022, саме останній перебував за кермом, колегія суддів зазначає, що такі пояснення не є належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_3 є належним користувачем автомобіля позивача.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 14-2 КУпАП статусу відповідальної особи може набути і належний користувач транспортного засобу, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу.

Для набуття статусу відповідальної особи належним користувачем, необхідна наявність двох обов`язкових умов:

- підтвердження того, що особа дійсно є належним користувачем даного транспортного засобу;

- внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача відповідного транспортного засобу.

Матеріали справи не містять відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача автомобіля Ford Kuga, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В даному випадку відповідальною особою транспортного Ford Kuga, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням вище наведених приписів законодавства України, є особа за якою зареєстровано зазначений транспортний засіб ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт передачі позивачем зазначеного автомобіля іншій особі фактично не звільняє ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки, як вже було зазначено вище, таке звільнення можливе лише тільки після вчинення обов`язкових дій, які передбачені положеннями ст. 14-2, 279-3 КУпАП.

Позивач є власником транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому при передачі його в користування третім особам має бути зацікавлений та вжити всіх можливих заходів для забезпечення дотримання користувачем такого транспортного засобу правил дорожнього руху.

В той же час, позивач не надає суду жодних доказів дотримання ним умов звільнення від адміністративної відповідальності, як власника вказаного автомобіля, які прямо передбачені вищенаведеними положеннями ст.279-3 КУпАП, і не посилається на факт вчинення дій, які, згідно із цією статтею, необхідно було вчинити для звільнення його від відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач в установлений строк звертався до компетентних органів з питання вибуття транспортного засобу з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать його транспортному засобу.

Разом з цим, як слідує з матеріалів справи позивачем до позовної заяви додано пояснення ОСОБА_2 стосовно визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також квитанція про сплату останнім штрафу.

Згідно із приписами пункту 4 Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 (далі Порядок №833), заявник подає заяву особисто в письмовому вигляді українською мовою (заповнюється машинодруком або від руки розбірливо без виправлень) за умови його ідентифікації та незалежно від місця реєстрації безоплатно до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції. Типовий зразок заяви розміщується на офіційних веб - сайтах МВС та Національної поліції.

Заява також може бути подана через офіційний веб - сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Таким чином, законодавством передбачено лише дві можливі способи звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції - особисто до уповноваженого підрозділу (підрозділів) Національної поліції або через офіційний веб - сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Звернення ОСОБА_2 із відповідною заявою про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності повинно здійснюватись із визначеним порядком, установлений приписами статті 279-3 КУпАП України, які передбачають особисте звернення або через офіційний веб - сайт МВС за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Матеріли справи не містять доказів звернення особисто або через офіційний веб - сайт МВС особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, документа (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Наявність в матеріалах справи пояснень ОСОБА_2 про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності не дає підстав для висновку, що вказана особа зверталася до уповноваженого органу з такою заявою. Відомостей подання та отримання Департаментом патрульної поліції вказаної заяви матеріали справи не містять.

Колегія суддів зазначає, що заява ОСОБА_2 про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності могла стати підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності лише у випадку звернення ОСОБА_2 до відповідача з додержанням вимог Порядку та імперативних приписів статті 279-3 КУпАП України, які останнім не було дотримано, що підтверджується установленими вище обставинами.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача на надані до матеріалів справи пояснення ОСОБА_2 в якості доказу, який звільняє ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 279-3 КУпАП, своєчасно, особисто не звернувся до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надав документ (квитанцію) про сплату штрафу.

Дослідивши наявні матеріали справи у сукупності, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів дотримання умов звільнення його від адміністративної відповідальності як власника вказаного транспортного засобу, які передбачені вищенаведеними положеннями статті 279-3 КпАП України.

Колегія суддів зазначає, що застосування засобів автоматичної фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є правомірним та таким, що не порушує прав і основоположних свобод людини (власників транспортних засобів) з урахуванням такого:

1) порядок притягнення до такої відповідальності визначений законодавчо, а саме - Законом України від 14.07.2015 № 596-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»;

2) введені обмеження переслідують легітимну мету держави, яка полягає у забезпеченні однієї з найважливіших форм громадської безпеки - безпеки дорожнього руху. її змістом є запобігання або усунення шкідливих для життя та здоров`я людини, власності наслідків, що можуть бути заподіяні використанням транспорту;

3) необхідність убезпечення суспільства від шкідливих наслідків, що виникають унаслідок експлуатації транспортних засобів, зумовлена Конституцією України, зокрема, положеннями статті 3, згідно із якою «людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Захист закріплених життєво важливих інтересів, а також задоволення потреб на безпечне переміщення учасників дорожнього руху реалізується правотворчою і правозастосовною діяльністю уповноважених державних органів. Задля забезпечення дотримання установлених правил руху транспорту та пішоходів державою використовуються певні методи, одним із яких є накладення адміністративних стягнень за вчинені правопорушення, у тому числі такі, що зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічних засобів.

Лише за ці правопорушення до адміністративної відповідальності притягується фізична або юридична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб. В усіх інших випадках стягнення накладається безпосередньо на ту особу, що керувала транспортним засобом у момент учинення правопорушення;

4) особа, яка притягається до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, виявлене в автоматичному режимі, має можливість звернутися до підрозділу Національної поліції в порядку, визначеному статтею 279 КУпАП, для звільнення від адміністративної відповідальності у разі, якщо транспортний засіб вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб або протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать його транспортному засобу, а також якщо особа, котра фактично керувала транспортним засобом на момент учинення вказаного проступку, звернеться з відповідною заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, законодавством передбачено можливість оскарження накладеного стягнення як в адміністративному порядку - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), так і в судовому - в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України із забезпеченням гарантій, закріплених у статтях 6 і 7 Конвенції.

Колегія апеляційного суду зазначає, що положення ст.14-2 КпАП України були чинними на момент складення оскаржуваних постанов та є чинними на даний час, неконституційними не визнавались, а тому правомірно застосовані в межах спірних правовідносин.

З огляду на наведене, суд апеляційної дійшов до висновку, що спірна постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2023 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров