Справа № 380/12053/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

01 червня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у письмовому провадженні без виклику сторін заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними і скасування подання і наказу -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати подання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.05.2023 № 62435/20.4.1/11-23 про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.» № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення № 0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць.

Одночасно із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову (вх. № 40031 від 31.05.2023), у якій просить забезпечити позов шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 » № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення № 0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць, до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що у даному випадку існують передбачені законом підстави для вжиття заходів до забезпечення позову з огляду на те, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, навіть якщо позивачу буде - відмовлено у позові, заходи забезпечення позову, які він просить вжити не унеможливлять притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Вказав, що розділом II Порядку формування і ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2431/5, визначено, що Єдиний реєстр приватних виконавців України містить такі відомості, зокрема, рішення суду про забезпечення позову, яким зупинено дію рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців про накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення та наказу, яким введено в дію таке рішення. Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру є, серед іншого, рішення суду про забезпечення позову, яким зупинено дію рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців про накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення та наказу, яким введено в дію таке рішення. Позивач стверджує, що самим нормативним актом, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України встановлено, що суд може забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців про накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення та наказу, яким введено в дію таке рішення. Крім того зазначив, що наказ, дію якого просить зупинити до набрання законної сили рішення суду по суті у даній справі, де-факто є таким, що зупинив надходження коштів до місцевого бюджету Львівської територіальної громади. Враховуючи все наведене вище, а також, враховуючи те, що діяльність позивача, як приватного виконавця є єдиним джерелом його доходу (поєднувати іншу оплачувану роботу він не має права), на його утриманні двоє малолітніх дітей, дружина не працює; а також те, що законодавством визначено, що у спірних правовідносинах суд може забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу, керуючись ст.ст. 150, 151 КАС України, Розділом II Порядку формування і ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2431/5, звернувся до суду із цією заявою.

Суд при вирішенні заяви про забезпечення адміністративного позову виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч. 1 ст. 2 КАС України, відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих вище обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

Із матеріалів справи встановлено, що предметом позову у даній справі є визнання протиправним та скасування подання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.05.2023 № 62435/20.4.1/11-23 про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.» № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення № 0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць.

У своїй заяві позивач просить забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.» № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення № 0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць, до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі.

Відповідно до абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України, викладену у постанові від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати справедливий баланс між інтересами особи і суспільства.

Згідно з Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з цим заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Тому, підставами для забезпечення позову є очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість або значне ускладнення захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Матеріалами справи підтверджується, що оскаржуваним рішенням зупинено діяльність приватного виконавця на строк один місяць, тобто фактично позбавлено права на здійснення діяльності.

Суд зазначає, що застосування наслідків оскаржуваного рішення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця може призвести до порушення прав та законних інтересів позивача, тому є підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, оскільки скасування оскаржуваних актів жодним чином не відновить порушені права заявника, так як у випадку виконання наказу Міністерства юстиції України заявник буде позбавлений права здійснювати діяльність на час судового розгляду.

Крім того, вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд врахував, що на момент її подачі на виконанні позивача як приватного виконавця перебувають виконавчі документи. У разі незастосування судом заходів забезпечення позову заявник не здійснюватиме професійну діяльність протягом часу, визначеного оскаржуваним рішенням, що є фактичним застосуванням дисциплінарного стягнення. Крім того, протягом зазначеного часу заявник буде позбавлений доходу, а учасники виконавчих проваджень, які перебувають у його провадженні - права на вчасне виконання виконавчого документу.

Згідно ч. 5 статті 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» наслідком зупинення діяльності приватного виконавця є також передача ним виконавчих проваджень іншому виконавцю.

Відповідно до ч. 3 статті 43 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» для поновлення діяльності приватного виконавця, зупиненої на підставі пункту 4 частини першої статті 42 цього Закону, приватний виконавець після закінчення строку зупинення його діяльності зобов`язаний скласти іспит у порядку, передбаченому статтею 33 цього Закону.

Тобто, незалежно від результату судового розгляду позовних вимог позивача незастосування судом заходів забезпечення позову матиме наслідком додаткові зобов`язання приватного виконавця щодо виконання дій, необхідних для поновлення його діяльності.

Тому, незастосування заходів забезпечення позову в межах спірних правовідносин нівелює ефективність судового захисту з огляду на строк розгляду справи, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

Поряд з цим, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не дає оцінки спірному рішенню: не оцінює ґрунтовність та підставність обставин його прийняття та покладене в основу таких рішень правове обґрунтування, не перевіряє його на відповідність критеріям, закріпленими у статті 2 КАС України.

Суд вважає, що застосуванням заходів забезпечення позову не буде завдано більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, а тому, вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Дисциплінарне стягнення та його наслідки невідворотно будуть застосовані до приватного виконавця після набрання законної сили рішенням суду у випадку відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, забезпечення позову у цій справі не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише спрямоване на збереження існуючого становища заявника до набрання законної сили судовим рішенням по суті спору, ухваленим судом в результаті встановлення правомірності наказу Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.» № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення № 0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць.

Проаналізувавши викладені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем під час подання заяви про забезпечення адміністративного позову, належним чином обґрунтовано існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а тому подана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін у справі, наявності зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог.

Відтак, заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича слід задовольнити та зупинити дію Наказу Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.» № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення № 0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць, до набрання законної сили рішенням суду по суті у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити дію Наказу Міністерства юстиції України «Про зупинення діяльності приватного виконавця Білецького І.М.» № 2015/5 від 25.05.2023, яким зупинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., посвідчення №0324, видане 29.03.2019, строком на один місяць, до набрання законної сили рішенням суду по суті у цій справі.

Примірник ухвали про забезпечення позову відповідно до ч. 2 ст. 156 КАС України негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направити для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 156 КАС України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 149 КАС України може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання ухвали про забезпечення позову.

Суддя Р.П. Качур