Справа № 580/938/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року справа № 580/938/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.07.2021 №90 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку з 26.08.2021 відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за наслідками звернення позивачки із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким їй відмовлено у призначенні пенсіїу зв`язку з тим, що станом на 01.01.1993 позивачка проживала у зоні посиленого радіоконтролю 3 роки 3 місяці 12 днів. Позивач зазначає, що проживала у м. Каневі з 12.07.1987 до 01.01.1993, їй 24.12.1992 видано посвідчення потерпілого від наслідків Чорнобильської АЕС 4 категорії - документ, що надає право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, яке було надано позивачем під час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії. Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву в якій вказав, що поданими позивачем документами не підтверджено, що остання станом на 31.07.1986 проживала в зоні посиленого радіологічного контролю. При цьому, зниження пенсійного віку для позивача можливе лише із розрахунку на 1 рік за 3 роки проживання за умови підтвердження 4 років проживання у зазначених зонах станом на 01.01.1993. Посилання позивача на посвідчення постраждалого від ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 24.12.1992, як документ, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користуватися пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є безпідставним та необґрунтованим, оскільки прямо суперечить Порядку 22-1 відповідно до вимог якого обов`язковою умовою для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку є, зокрема, наявність довідки за Ф-122, яка підтверджується первинними документами.

27.02.2023 від третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшли письмові пояснення в яких вказано, що оскільки факт постійного проживання чи роботи на території зони посиленого радіологічного контролю у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 (не менше 4 років) позивачем документально не підтверджено, то підстави для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відсутні. У зв`язку з чим, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка має посвідчення серії НОМЕР_1 громадянки, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках (категорії 4).

16.07.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.07.2021 №90 у задоволенні заяви позивача відмовлено. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 36 років 11 місяців 22 дні, документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку. Період роботи (проживання) на території радіоактивного забруднення відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не менше 4 років. Документами підтверджено, що особа станом на 01.01.1993 проживала у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 3 місяці 12 днів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі №580/9724/21 позов ОСОБА_1 до Головне управління пенсійного фонду в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду- України в Черкаській області від 23.07.2021 №90 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2021 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області задоволено, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 березня 2022 року скасовано в частині задоволених позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив, що згідно з відмітки печатки на оскаржуваному рішенні від 23 липня 2021 року №90, останнє прийнято Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не є належним відповідачем щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення від 23 липня 2021 року №90, водночас позивач не визначав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в якості відповідача, судом першої інстанції під час розгляду справи питання про залучення співвідповідача не вирішувалось.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.07.2021 №90 протиправним, позивач звернулась із адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, з 01.01.2021 до 31.12.2021 - не менше 28 років.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796).

Статтею 55 Закону №796 визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення та передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема: потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років ( із зменшенням віку - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону №796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону №796 визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до п.4 ст. 14 Закону №796 (у редакції чинній станом на дату видачі позивачу посвідчення) для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4. Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону №796 підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 65 Закону №796 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно п.3 ст.2 Закону України від 27.02.1991 №791а-ХІІ Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №791а-ХІІ, в редакції чинній станом на дату видачу позивачу посвідчення потерпілої категорії 4), до зон радіоактивно забруднених територій належить зокрема: 4) зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/км2, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/км2, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/км2 за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону №791а-ХІІ межі цих зон установлюються та переглядаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук, центральними органами виконавчої влади, сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, безпеки використання ядерної енергії, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, на основі експертних висновків.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106. Відповідно до додатку 1 Переліку м. Канів Черкаської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (чинної станом на дату видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи позивачу) затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №501).

Відповідно до п.п.2,6 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796. Громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В. Відповідно до п.10 Порядку №501 видача посвідчень провадиться громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток №7).

З аналізу вказаних положень п.4 ст. 14 Закону №796 та п.5 Порядку №501, вбачається, що право отримання особою посвідчення категорії 4 серії В (видане позивачеві, наявне у матеріалах справи, не надано відомостей про підробку та/або недійсність) виникає за наявності умов: особа постійно проживала або постійно працювала на територіях зони посиленого радіоекологічного контролю; особа, станом на 1 січня 1993 р. прожила у зоні посиленого радіоекологічного контролю - не менше чотирьох років.

Суд зазначає, що посвідчення серії НОМЕР_1 громадянки, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках (категорії 4, наявне у матеріалах справи) є належним та достатнім доказом на підтвердження обставини проживання позивачки станом на 1 січня 1993 року у зоні посиленого радіоекологічного контролю - не менше чотирьох років, позаяк видається виключно за наявності вказаної обставини, що надає позивачці можливість реалізувати право передбачене ст. 55 Закону №796 для зменшення віку під час призначення пенсії компетентним органом влади.

Разом з тим, відповідач не вказав з яких підстав не надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що підтверджують факт постійного проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю, а саме копію довідки, виданою Комунальним некомерційним підприємством "Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги" Канівської міської ради Черкаської області згідно якої син позивача ОСОБА_2 перебував на обліку в дитячій консультації Канівської ЦРЛ з 01.12.1987 по 01.03.1993, копію довідки Канівського комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №4 "Білочка" від 25.05.2021 №122 відповідно до якої син позивача ОСОБА_2 відвідував вказаний дитячий садок з 01.12.1988 по 22.03.1991, записи трудової книжки позивача відповідно до яких остання із 25.10.1989 працювала в Канівській районній лікарні на посаді фармацевта, 01.08.1990 переведена в Канівську центральну районну аптеку №91, в подальшому працювала в аптеці №124 с. Межирічі, в аптечному пункті І групи при ЧРЛ № 91, в аптеці №174, звільнившись 02.03.1993.

Суд зазначає, що подані позивачем документи не викликають сумнівів та підтверджують постійне проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 роки не менше 4 років, що дає право останній на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.07.2021 №90 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач свої доводи про те, що оскільки документами не підтверджено, що позивач станом на 31.07.1986 проживала в зоні посиленого радіологічного контролю, початкова величина не встановлюється, при цьому, зниження пенсійного віку для позивача можливе лише із розрахунку на 1 рік за 3 роки проживання за умови підтвердження 4 років проживання у зазначених зонах станом на 01.01.1993 нормативно-правовими актами не підтвердив.

Враховуючи викладене та встановлену протиправність спірного рішення, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.07.2021 про призначення їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію ордера на надання правничої допомоги серії СА №1047544. Інших доказів щодо складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги позивачем до позовної заяви не надано.

За вказаних обставин, неможливо встановити склад та обсяг наданої правничої допомоги та визначити її спів мірність з вартістю наданих послуг.

Враховуючи те, що позивачем не надані докази щодо складу та розміру понесених ним витрат на правничу допомогу, відсутні підстави стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнена від його сплати на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. 2, 5-16, 77, 90, 139, 241-246, 255, 258, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.07.2021 № 90 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 16.07.2021 про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ