Справа № 400/5842/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 червня 2023 р. справа № 400/5842/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянувши позовну заяву

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною; зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивачка) звернулась з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року;

- зобов`язати відповідача поновити виплати грошового забезпечення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 19.06.2022 року.

Ухвалою суду від 26.05.2023 року позовну заяву залишено без руху, в зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Для усунення недоліків позивачці необхідно було подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку з наданням доказів на підтвердження цих підстав.

29.05.2023 року на виконання вимог зазначеної ухвали повноважний представник позивачки подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка обґрунтована тим, що позивачці стало відомо про порушення її майнового права відповідачем лише після консультації з адвокатом 15.04.2023 року. Незважаючи на те, що позивачка отримала останню виплату від відповідача 06.09.2022 року, ця дата не може бути моментом обізнаності позивачки про порушення її права, адже дії/бездіяльність відповідача для позивачки є заздалегідь правомірними. Крім того, до 2023 року в України не існувало судових рішень з таких підстав та предметом позову. Таким чином, в силу того, що позивачка не має юридичної освіти та відсутності відкритої і доступної інформації, де вона могла б перевірити чи правомірно їй призупинено виплати, це і стало причиною пропуску строку звернення до суду.

Вирішуючи заяву, суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка просить поновити з 19.06.2022 року виплати грошового забезпечення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року.

Відповідач здійснив часткове нарахування та виплату позивачці належного грошового забезпечення, зокрема за період з 04.04.2022 року по 18.06.2022 року, але в подальшому ці виплати припинились.

Згідно виписки банку про суми отриманого грошового забезпечення, останній платіж позивачкою отримано 06.09.2022 року.

Таким чином, датою, з якою суд пов`язує початок перебігу строку на звернення до суду з даним позовом, є 07.10.2022 року - наступний день через місяць після отримання платежу від 06.09.2022 року.

Позов надійшов до суду 22.05.2023 року, тобто через 7 місяців та 15 днів від початку перебігу строку на звернення до суду, а отже з пропуском місячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що строк звернення до суду обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таке формулювання, як "особа повинна дізнатись" дозволяє стверджувати, що законодавцем на позивача покладено обов`язок бути обізнаним про свої права, проявляти розумну зацікавленість в їх стані, що в свою чергу дозволяє своєчасно дізнаватись про їх порушення, у випадках, які знаходяться в межах можливостей позивача і, відповідно, своєчасно звертатись за їх захистом.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Позивачка не отримує грошове забезпечення з жовтня 2022 року, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року.

Невжиття позивачкою активних дій протягом значного строку свідчить про пасивність поведінки у реалізації права на пред`явлення позову.

Щодо такої підстави пропуску строку звернення до суду як консультація з адвокатом лише 15.04.2023 року, після якої позивачці стало відомо про порушення її майнового права відповідачем, суд зазначає, що така підстава не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, а лише свідчить про час, коли позивачка почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивачка почала вчиняти через 6 місяців після неотримання грошового забезпечення у жовтні 2022 року.

Відсутність у позивачки юридичної освіти, а також той факт, що до 2023 року в України не існувало судових рішень з таких підстав та предметом позову, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Жодних доказів, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення з цим позовом до суду позивачкою не надано, а наведені нею у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду обставини щодо пропуску такого строку лише вказують на те, що позивачка допустила умисне зволікання з реалізацією наданого їй права на судовий захист та допустила зловживання цим правом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначені позивачкою причини пропуску строку звернення до суду у строк, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, є неповажними.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суд роз`яснює позивачці, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" в разі повернення позовної заяви, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі вищезазначеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви позивачки про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнавши зазначені в ній причини пропуску строку неповажними.

2. Позовну заяву і додані до неї матеріали повернути.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

4. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз