Справа № 480/3945/22
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 р. Справа № 480/3945/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2022, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 10.11.22 по справі № 480/3945/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 12.05.2022 №175 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП» щодо застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції ; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області "По особовому складу" від 13.05.2022 року №177о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу , вважає рішення суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню адже судом не повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи. На переконання позивачки, накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення її зі служби в поліції є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки висновки службового розслідування необґрунтовані, не враховано пом`якшуючі обставини, не досліджено попередню поведінку особи та заслуги по службі, та відсутній склад дисциплінарного проступку. Вказує , що суд першої інстанції зробив припущення, що під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи позивач могла вважатися особою, яка залучається до здійснення заходів під час запровадження комендантської години. Але , фактично на час початку комендантської години позивач не була залучена до жодних заходів, а тому пересуватися містом вона не могла. Також, вказує , що місто Тростянець в цей період було окуповане, тому йти пішки дівчині ввечері самій було небезпечно, тим паче з вогнепальною зброєю. Також, звертає увагу на те , що під час проведення службового розслідування особова справа позивачки не досліджувалась, не була врахована попередня поведінка поліцейської, її ставлення до служби, станом на момент проведення службового розслідування діючих дисциплінарних стягнень ОСОБА_1 не мала, тому стягнення, яке було застосовано у 2020 році не мало враховуватися комісією. З аналізу висновку службового розслідування вбачаємо, що комісією не встановлено будь-яких шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і дією порушника дисципліни. За час відсутності ОСОБА_1 на службі не було зареєстровано жодного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Так як, жодних шкідливих наслідків від дій останньої не настало, відсутня обов`язкова складова проступку - об`єктивна сторона, яка полягає в причинному зв`язку між дією особи та шкідливими наслідками, що призводить до відсутності складу дисциплінарного проступку. Вважає , що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу, застосовано до позивача за відсутності правових підстав (відсутній склад дисциплінарного проступку), без урахування усіх обставин у справі (не досліджено особову справу) та дотримання принципу пропорційності між вчиненим дисциплінарним проступком та мірою дисциплінарної відповідальності. Накладаючи на позивачку дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби, Відповідач не врахував можливість застосування можливих (менш) суворих дисциплінарних стягнень, а тому не дотримано градації застосування дисциплінарного стягнення - від легкого до найсуворішого. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/3945/22 від 10.11.2022 року та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ГУНП в Сумській області направило до суду відзив на апеляційну скаргу, не погоджується з вимогами викладеними в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню в повному обсязі , вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 є законним, обґрунтованим та прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням всіх обставин справи. Вказує , що службове розслідування було проведено відповідно до вимог Дисциплінарного статут НПУ, під час його проведення встановлені порушення, які відповідно до ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту НПУ утворюють склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення обраний з урахуванням наявності обставин, що обтяжують ступінь відповідальності, та який відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог останньої. Просить суд рішення Сумського окружного адміністративного суду 10.11.2022 у справі №480/3945/22 залишити без змін.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і заявником не наведено достатніх мотивів для необхідності призначення справи до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення та довідками про доставку електронного листа.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи у їх сукупності , колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 проходила службу в органах Національній поліції України з 28.12.2015 року по з 14.05.2022 року на посаді дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області.

11.04.2022р. до Головного управління національної поліції в Сумській області (далі - Відповідач, ГУНП в Сумській області) надійшов рапорт від начальника ВП №1 (м.Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області підполковника поліції Богачова В.І. про виявлення факту можливого порушення службової дисципліни з боку старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а саме - безпідставній відсутності на робочому місці в період часу з 19.00год 10.04.2022 року по 07.30год 11.04.2022, під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи.

За даним фактом на підставі наказу Охтирського РВП від 11.04.2022 року №75 дисциплінарній комісії доручено провести службове розслідування.

В ході службового розслідування комісією ГУНП в Сумській області було виявлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 перебуваючи в добовому наряді з вогнепальною зброєю , покинула приміщення несення служби без поважних причин, що є порушенням службової дисципліни.

Дослідивши зібрані в ході розслідування матеріали дисциплінарна комісія дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні службової дисципліни, а саме безпідставній відсутності на робочому місці в період часу з 19 год. 20 хв. 10.04.2022 по 07 год. 30 хв. 11.04.2022 під час цілодобового несення служби в складі слідчо-оперативної групи.

За наслідками проведеного службового розслідування щодо порушення поліцейською ОСОБА_1 службової дисципліни, Відповідачем було винесено наказ від 12.05.2022 №175 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП» та накладено стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В подальшому - 13.05.2022 року відповідачем видано наказ по особовому складу №177о/с яким звільнено позивачку зі служби в поліції з виплатою компенсації за 11 діб невикористаної відпустки.

На переконання позивачки, вказані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення її зі служби в поліції є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки висновки службового розслідування необґрунтовані, не враховано пом`якшуючі обставини, не досліджено попередню поведінку особи та заслуги по службі.

Позивачка просила суд врахувати, що під час розслідування вона надала письмові пояснення, в яких повідомила, що дійсно 10.04.2022 року перебувала на чергуванні, після обслуговування виклику затрималася при спілкуванні з громадянами та вирішила не повертатися у приміщення ВП в нічний час, а перебувала поряд з ним, була на зв`язку. Окрім цього вона повідомила, що реєстрацій викликів поліцейських за час її відсутності не було, що не було враховано та перевірено дисциплінарної комісією.

Також, вказує , що не повернулась у приміщенням поліції з метою уникнення порушення комендантської години, а відповідачем не враховано розпорядження голови Сумської ОДА від 25.02.2022 № 76-ОД про запровадження комендантської години та абз. 3 п. 8 «Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан» .

З урахуванням викладених обставин, позивач вважає, що в її діях відсутній склад дисциплінарного проступку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами і підтверджується матеріалами службового розслідування, висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції, тому оскаржувані накази ГУНП в Сумській області є законними, обґрунтованими, прийнятими у межах і в спосіб визначений чинним законодавством України, та є такими, що не підлягають скасуванню, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є співмірним до вчиненого проступку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ч.1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейських.

Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.1, 2 статті 19 Закону №580-VIII).

Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції визначено, що службова дисципліна, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Колегія суддів наголошує на тому, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки, на відміну від іншої служби/професії/особи, служба в поліції вимагає від поліцейського особливої обачності та неухильного виконання вимог Конституції України та Законів, що тісно пов`язується із захистом Держави, її громадян.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Згідно статей 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У висновку за результатами службового розслідування, у том числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як свідчать матеріали справи , 11.04.2022 надійшов рапорт від начальника ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області підполковника поліції ОСОБА_2 , з приводу виявлення факту можливого порушення службової дисципліни з боку дізнавача сектору дізнання ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , яка, 10.04.2022 в період з 19 год. 20 хв. до 11.04.2022 07 год. 30 хв. була відсутня на робочому місці, під час несення служби в добовому наряді в складі слідчо-оперативної групи, будь-яких завдань згідно вказівок керівництва ВП №1 (м. Тростянець) за межами території приміщення ВП №1 (м. Тростянець) не виконувала та за медичною допомогою не зверталася.

Начальником сектору дізнання ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області майором поліції ОСОБА_3 , 11.04.2022 було складено рапорт, з приводу того, що з 08 год. 30 хв. 10.04.2022 до 08 год. 30 хв. 11.04.2022 він перебував на чергуванні відповідальним від керівництва ВП №1 (м.Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області та організовано несення служби СРПП та СОТ.

За час несення служби у добовому наряді дізнавач сектору дізнання ВП №1 (м.Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції Богатіщева В.А., яка перебувала у складі слідчо-оперативної групи, близько 19 год. 20 хв. покинула приміщення ВП №1 (м.Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, що розташоване по АДРЕСА_1 , без його дозволу, а також не повідомила працівників чергової частини про своє тимчасове залишення приміщення ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області. У подальшому, близько 19 год. 50 хв. ОСОБА_3 здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_1 та повідомив про необхідність повернутись до несення служби у приміщення ВП, на що остання про своє місцезнаходження не повідомила. У подальшому їй було зроблено ще декілька аналогічних дзвінків, але остання так до ВП і не повернулась та останнього разу відповідала на дзвінки о 20 год. 55 хв., після чого зв`язку з нею не було. В свою чергу, відповідальним від керівництва ОСОБА_3 , спільно з нарядом СРПП Ханюковим Є.В. та ОСОБА_4 вживались заходи, щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 , але це результатів не дало.

11.04.2022 о 07 год. 30 хв. ОСОБА_1 прибула до приміщення ВП №1 (м.Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області.

Також, в ході проведення службового розслідування було опитано з даного приводу старшого інспектора-чергового чергової частини ВП №1 (м.Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_5 , помічника чергового чергової частини ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області старшого сержанта поліції Каруну Ігоря Володимировича, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_6 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області старшого сержанта поліції Ханюкова Евгенія Валентиновича, поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області сержанта поліції Кривоноса Антона Сергійовича, які надали аналогічні за своїм змістом пояснення, що дійсно 10.04.2022 в період з 19 год. 20 хв. до 11.04. 2022 07 год. 30 хв. була відсутня на робочому місці, під час несення служби в складі слідчо- оперативної групи, будь-яких завдань згідно вказівок керівництва ВП №1 (м.Тростянець) за межами території приміщення ВП №1 (м. Тростянець) не виконувала.

Під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 , пояснила, що дійсно 10.04.2022 вона перебувала на добовому чергуванні в складі слідчо- оперативної групи. Близько 20-ї години, остання відійшла у власних справах, і через те, що вона спілкувалась з мешканцями міста, то затрималась і у нічний час вирішила не повертатись до приміщення ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, так як була комендантська година. У подальшому, перебувала по вул. Благовіщенська, в м. Тростянець, поблизу ВП №1 (м. Тростянець), а в саме приміщення повернулась 11.04.2022, близько 07-ї години ранку.

Відповідно до частини 5 розділу II «Організація взаємодії при надходження до органу, підрозділу поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та реагування на них» наказу МВС України №575 від 07.07.2017 року, яким затверджена «Інструкція з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні», при чергових частинах органів та підрозділі поліції створюється слідчо-оперативна група. Склад цих груп формується з числа працівників поліції відповідно до графіка чергування, затвердженого керівником підрозділу поліції та погодженого з керівником органу досудового розслідування.

Дізнавач сектору дізнання ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції Богатіщева В.А., згідно графіку несення служби особовим складом ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з 09 квітня 2022 року по 14 квітня 2022 року, який затверджений начальником ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області підполковником поліції Богачовим В.І. та погоджений начальником СВ ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, залучено до несення служби в добовому наряді у складі слідчо-оперативної групи з 08.30 год. 10.04.2022 року по 08.30 год. 11.04.2022 року.

Позивач не заперечує, що дійсно 10.04.2022 в період з 19 год. 20 хв. до 11.04. 2022 07 год. 30 хв. була відсутня на робочому місці, під час несення служби в склад і слідчо-оперативної групи, будь-яких завдань згідно вказівок керівництва ВП №1 (м.Тростянець) за межами території приміщення ВП №1 (м. Тростянець) не виконувала. В приміщення повернулась 11.04.2022, близько 07-ї години ранку.

Відповідно до посадових інструкцій дізнавач сектору дізнання ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, повинен в тому числі дотримуватись правил і норм охорони праці, техніки безпеки, трудової дисципліни та правил внутрішнього службового розпорядку.

Пунктом 15 розділу XIII наказу МВС від 27.04.2020 року № 357 «Про затвердження Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України» передбачено, що під час чергування працівники, які входять до складу слідчо-оперативної групи (основної та додаткової), повинні перебувати в службових кабінетах. Слідчо- оперативна група чергує цілодобово.

Статтею 24 Закону № 580 встановлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Згідно статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень

У відповідності до ч. 1 статті 2 Закону № 1932-XII оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Частиною 1 та 2 статті 12 Закону № 1932-XII участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Діяльність і управління іншими військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, та правоохоронними органами, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні держави, здійснюються згідно із законодавством.

Відповідно до статті 12 Розділу IV Закону України «Про національну безпеку України» сектор безпеки і оборони України складається з чотирьох взаємопов`язаних складових: сили безпеки; сили оборони; оборонно-промисловий комплекс; громадяни та громадські об`єднання, які добровільно беруть участь у забезпеченні національної безпеки. Функції та повноваження складових сектору безпеки і оборони визначаються законодавством України.

До складу сектору безпеки і оборони входять: Міністерство оборони України, Збройні Сили України, Державна спеціальна служба транспорту, Міністерство внутрішніх справ України, Національна гвардія України, Національна поліція України, Державна прикордонна служба України, Державна міграційна служба України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Служба безпеки України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Служба судової охорони, Управління державної охорони України, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, Апарат Ради національної безпеки і оборони України, розвідувальні органи України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну військово-промислову політику.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 статті 18 Розділу IV Закону України «Про національну безпеку України» Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Пунктом 5 ч. 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування.

Відповідно до п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2020 року № 573 під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

Дозволяється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях, де запроваджено комендантську годину, без виданих перепусток особам та рух транспортних засобів Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, які залучаються до здійснення заходів під час запровадження комендантської години, транспортним засобам спеціалізованого призначення, які виконують невідкладне службове завдання, за умови ввімкнення спеціальних світлових сигнальних пристроїв.

Аналіз наведених норм чинного законодавства України дає підстави для висновку, що позивачка під час несення служби в складі слідчо-оперативної групи, за наявності відповідного посвідчення працівника поліції, мала змогу пересуватися вулицями на території м.Тростянець під час комендантської години та фактично вважатися особою , яка залучається до здійснення заходів під час запровадження комендантської години.

Щодо посилання на те , що місто Тростянець в цей період було окуповане , колегія суддів зазначає , що 26.03.2022 відбулася деокупація м. Тростянець Охтирського району Сумської області.

Відсутність поліцейського на робочому місці, без поважних причин у робочий час - є порушенням внутрішнього трудового розпорядку.

Факт відсутності позивачка на робочому місці (службі) в період часу з 19 год. 20 хв. 10.04.2022 до 07 год. 30 хв. 11.04.2022 під час цілодобового несення служби в складі слідчо-оперативної групи без поважних причин підтверджений.

Враховуючи вищенаведене висновки дисциплінарної комісії стосовно того, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні службової дисципліни, в частині порушення пункт 15 розділу XIII наказу № 357 від 27.04.2020 року «Про затвердження Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України» та частину 5 розділу II «Організація взаємодії при надходження до органу, підрозділу поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та реагування на них» наказу МВС України №575 від 07.07.2017 року «Інструкція з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні», а саме безпідставній відсутності на робочому місці в період часу з 19 год. 20 хв. 10.04.2022 до 07 год. 30 хв. 11.04.2022, під час цілодобового несення служби в складі слідчо-оперативної групи є обґрунтовані та підтверджені.

Під час проведення службового розслідування не встановлено обставин, які б пом`якшували ступінь відповідальності ОСОБА_1 .

Як вказує відповідач, комісією враховано тяжкість дисциплінарного проступку вчиненого згаданим поліцейським, а саме - в період дії воєнного стану в Україні, який продовжено указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня строком на 30 діб, перебуваючи в добовому наряді з вогнепальною зброєю, покинула приміщення несення служби без поважних причин, при цьому жодним чином не вжила заходів, щодо усунення причин та умов, які їх ускладнили виконання обов`язків, а також не проінформувала про це свого безпосереднього керівника, а навпаки повела себе нечесно по відношенню до нього, тим що, сказала про своє місцезнаходження за місцем проживання, але в ході виїзду за вказаною адресою її виявлено не було, також врахована попередня її поведінка, ставлення до виконання посадових обов`язків, наявність факту притягнення до дисциплінарної відповідальності в травні 2020 року за аналогічне порушення дисципліни (копія Наказу від 05.05.2020р. №125 "Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області надана до матеріалів справи).

Колегія суддів зазначає, що у процедурі дисциплінарного провадження відносно поліцейських законодавець наділив свободою адміністративного розсуду одразу двох учасників, а саме: дисциплінарну комісію та керівника, дискреція кожного з яких є вільною, самостійною і незалежною один від одного (тобто межі дискреції цих суб`єктів дисциплінарного провадження не перетинаються, а вчинені адміністративні волевиявлення не мають безумовно імперативного характеру). В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово- дисциплінарні норми поведінки.

Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

У постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа № 21-1288а15) та від 20 жовтня 2015 року (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

У статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» наведено текст присяги працівника поліції: «усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Отже, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. У зв`язку з чим, складаючи присягу, працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягненні у виді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує доведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2018 року у справі № 824/227/17-а.

Отже, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції щодо правильності висновку службового розслідування, який сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність та обґрунтованість Наказу ГУНП в Сумській області від 12.05.2022 №175 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського РВП» за порушення службової дисципліни, що виразились в ігноруванні вимог п.1-2 ч.І ст. 18, ч. 2 ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію», п.8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, Присяги поліцейського, ч. 5 розділу II «Організація взаємодії при надходження до органу, підрозділу поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та реагування на них» наказу МВС України № 575 від 07.07.2017р. "Інструкція з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні», п. 15 розділу XIII наказу № 357 від 27.04.2020 року «Про затвердження Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», а саме - безпідставній відсутності на робочому місці в період часу з 19 год. 20 хв. 10.04.2022 до 07 год. 30 хв. 11.04.2022, під час цілодобового несення служби в складі слідчо-оперативної групи на підставі статей 11, 12, 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції застосовано до старшого лейтенанта поліції Богатіщевої Валерії Андріївни, дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказ ГУНП в Сумській області від 12.05.2022 №175 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП» реалізовано шляхом видання наказу ГУНП в Сумській області від 13.05.2022 №177 о/с про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області зі служби в поліції з 14.05.2022 відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо посилання позивача на порушення процедури проведення службового розслідування, то за практикою, що склалася, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акту робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

На переконання колегії суддів, з урахуванням встановлених обставин, повне дотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування не могло вплинути на суть прийнятого суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку. За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Сумській області, тому позов задоволенню не підлягає.

Решта позовних вимог є похідними, тому задоволенню також не підлягають.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, в рішенні суду першої інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 по справі № 480/3945/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров