Справа № 580/5921/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5921/22 Головуючий у 1 інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишина О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФУ в Черкаській області), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у нарахуванні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 , як непрацездатній дружині, яка зайнята постійним доглядом за дітьми до 8 років, а також протиправними дії щодо відмови у призначені пенси по втраті годувальника починаючи саме з 28.04.2022 року, як на позивача так і на її непрацездатних дітей;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 , починаючи з 28.04.2022 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 , на двох непрацездатних дітей починаючи з 28.04.2022 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо призначення ОСОБА_3 пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 з 23 вересня 2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_3 пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 за період з 19 квітня 2022 року по 22 вересня 2022 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що звернення позивача із заявами про призначення пенсії в разі втрати годувальника в червні 2022 року та у вересні 2022 року подані за нормами різних законів, умови призначення пенсії за якими відрізняються.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, в апеляційному порядку підлягає перегляду рішення суду першої інстанції виключно в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 25.08.2018 уклала шлюб з ОСОБА_5 . Прізвище позивача після укладення шлюбу - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.08.2018.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.03.2019, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; батько - ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.01.2021, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; батько - ОСОБА_5 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 27.04.2022, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, контузій, травм, каліцтв №1574 від 04.10.2022, поранення та причина смерті ОСОБА_5 пов`язана із захистом Батьківщини.

14 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника неповнолітнім дітям загиблого ОСОБА_5 , у заяві зазначила, що на час звернення із вказаною заявою працює.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №75 від 20.06.2022, неповнолітнім дітям загиблого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 19.04.2022 було призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за загиблого ОСОБА_5 .

21 вересня 2022 року Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області подання №ФР53553 від 21.09.2022, яке надійшло 23.09.2022, про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника - ОСОБА_5 . Непрацездатні члени сім`ї, які перебували на утриманні: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Також, 21 вересня 2022 року Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області подання №ФР53554 від 21.09.2022, яке надійшло 23.09.2022, про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника - ОСОБА_5 , дружині, ОСОБА_3 , яка здійснює догляд за дітьми загиблого, які не досягли 8-річного віку.

Згідно протоколу за пенсійною справою № (Міноборони) від 30.09.2022, неповнолітнім дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 23.09.2022 була призначена пенсія у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого батька ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу за пенсійною справою № (Міноборони) від 30.09.2022, ОСОБА_1 з 23.09.2022 була призначена пенсія у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як дружині загиблого ОСОБА_5 .

05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про закриття пенсійної справи по втраті годувальника на дітей відповідно до Закону №1058-ІV для переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Не погоджуючись із датою призначення пенсії по втраті годувальника, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 3 статті 1 вищевказаного Закону передбачено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 2262-ХІІ, особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В силу вимог статті 7 Закону № 2262-ХІІ, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Таким чином, пенсія членам сім`ї військовослужбовця у разі втрати годувальника може бути призначена за їх вибором як за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так і за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV).

За приписами пункту 3 частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 36 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону №1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Статтею 45 Закону №1058-IV визначено строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії, зокрема, пунктом 3 частини 1 передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 звернулась до Головного управління ПФУ в Черкаській області із заявою від 14 червня 2022 року про призначення пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, на підставі Закону №1058-IV. При цьому, у даній заяві зазначила, що на час звернення із вказаною заявою працює (а.с. 108-109).

Головним управлінням ПФУ в Черкаській області, за результатом розгляду вказаної заяви, прийнято рішення від 20 червня 2022 року №75, згідно якого, призначена пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону №1058-IV з 19 квітня 2022 року неповнолітнім дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 97-98).

В подальшому, до Головного управління ПФУ в Черкаській області від Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшли подання, а саме, від 21 вересня 2022 року № ФР53553 про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника неповнолітнім дітям, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували на утриманні загиблого ОСОБА_5 та від 21 вересня 2022 року № ФР53554 про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника дружині загиблого ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , у зв`язку із доглядом за дітьми до досягнення ними 8-літнього віку (а.с. 31-32, 74-75).

Згідно статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

За приписами ч.ч 1-2 ст. 30 Закону № 2262-ХІІ, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Матеріали справи свідчать, що на підставі поданнів Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшли подання, а саме, від 21 вересня 2022 року № ФР53553 та від 21 вересня 2022 року № ФР53554 Головним управлінням ПФУ в Черкаській області, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», було призначено з 23.09.2022 пенсію, у зв`язку з втратою годувальника неповнолітнім дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також, дружині ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що у даній справі відповідачем не заперечується право позивача, а також, неповнолітніх дітей на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», спірним питанням є лише дата, з якої така пенсія повинна бути призначена.

Оскільки, позивач не оскаржує рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в силу приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, в апеляційному порядку підлягає перегляду рішення суду першої інстанції виключно в частині задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 50 Закону № 2262-ХІІ, пенсії призначаються членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

У відповідності до пунктів «а», «д» частини 4 статті 30 Закону № 2262-ХІІ, непрацездатними членами сім`ї вважаються:

- діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

- дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

За приписами п. «а» ст. 20 Закону №2262-ХІІ, залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії: а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Отже, з вищевказаних приписів вбачається, що дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, яка зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, має право на пенсію в разі втрати годувальника незалежно від того, чи працює.

Матеріали справи свідчать, що, відповідно до Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, контузій, травм, каліцтв №1574 від 04 жовтня 2022 року, поранення та причина смерті ОСОБА_5 пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 58).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач набула право на пенсію у разі втрати годувальника як дружина, яка зайнята доглядом за дітьми годувальника, померлого внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, які не досягли 8-річного віку, незалежно від того, чи працює. При цьому, оскільки, пенсія у зв`язку з втратою годувальника, передбачена Законом №1058-ІV їй не була призначена, і позивач звернулась за її призначенням в межах 12 місяців з дати виникнення права на пенсію, пенсія має бути призначена з 19.04.2022.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.