Справа № 205/1796/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2023 року м. Дніпросправа № 205/1796/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року (суддя Бізяєва Н.О.) у справі №205/1796/23 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, головного спеціаліста-інспектора з паркування Відділу контролю за безпекою дорожнього руху Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мартинюка Ярослава Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ІД №01032017 від 01.11.2023 року, якою на підставі ч.1 ст.122 КУпАП застосовано штраф у розмірі 340,0грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, суть якого полягає у порушенні правил стоянки, належних та допустимих доказів протилежного відповідачем надано не було.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведеності відповідачем факту вчинення позивачем порушень ПДР, а саме порушень правил стоянки, що стало обґрунтованою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що судом першої інстанції надано оцінку дотримання позивачем ПДР в контексті тих вимог, які не були зазначені відповідачем як порушення в оскаржуваній постанові. З цих підстав позивач вказує на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що постановою серії РАП № 00085949 від 01.11.2022 року до повідомлення серії ІД 01032017 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення вимоги п. 1.4 розділу 34 ПДР України, відповідно до якої 02.09.2022 року о 10.45 годині транспортним засобом SKODA OCTAVIA, держномер НОМЕР_1 , здійснено стоянку в районі буд. 2А по вул. Воскресенська у м. Дніпрі, чим порушено вимоги пункту 1.4 розділу 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 - Зупинку заборонено.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, порушення правил стоянки є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

У свою чергу, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку наявності чи відсутності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, виходив з того, що у спірному випадку відповідачем доведено факт вчинення позивачем порушень правил стоянки.

Такі висновки суд обґрунтував тим, що позивачем не дотримано вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» зона дії якого розповсюджується не лише на проїзну частину, а і на тротуар, як елемент дороги.

З приводу таких висновків суду першої інстанції слід зазначити те, що в цілому вони відповідають встановленим правилам дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» (враховуючи правові висновки Верховного Суду), але у спірному випадку позивача не було притягнуто до відповідальності саме за порушення п.3.34 ПДР.

У спірному випадку підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стали висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.1.4 розділу 34 ПДР.

Таким чином, оцінку діям позивача у спірному випадку необхідно надати з урахуванням підстав, з яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Розділом 34 ПДР визначено види дорожньої розмітки, її значення та місця нанесення.

Відповідно до пп.1.4. п.1 розділу 34 ПДР (жовтого кольору) - позначає місця, де заборонено зупинку транспортних засобів з тієї сторони, де вона нанесена. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Отже, з огляду на наведені положення ПДР можливо дійти таких висновків: наявність розмітки жовтого кольору означає заборону зупинки транспортних засобів; така розмітка може застосовуватися самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 «Зупинку заборонено»; по суті розмітка жовтого кольору встановлює ті ж самі заборони, які передбачені знаком 3..34 «Зупинку заборонено; відсутність знаку 3.34 жодним чином не впливає на заборони встановлені такою розміткою.

Таким чином, оскільки розмітка такого роду використовується як доповнення до дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», то і зона дії такої розмітки обгрунтовано визначена судом першої інстанції виходячи із зони дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Отже, оскільки транспортний засіб позивача знаходився на тротуарі, як елементі дороги на проїзній частині якої нанесено розмітку жовтого кольору, то суд першої інстанції правильно виходив з того, що зона дії такої розмітки поширюється не лише на проїзну частину, а і на всю дорогу (той бік дороги, де нанесено розмітку), елементом якої є тротуар.

Таким чином, розміщення позивачем транспортного засобу в зоні дії розмітки жовтого кольору (на тротуарі) правильно кваліфіковано відповідачем як порушення правил стоянки, що стало обґрунтованою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року у справі №205/1796/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01.06.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк