Справа № 160/1753/23
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2023 року Справа № 160/1753/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургіної районної у місті ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправним та скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради (далі - відповідач) від 16.01.2023 року про відмову у наданні позивачу соціальної допомоги на дітей одиноким матерям;
- визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 16.01.2023 року про відмову у наданні позивачу соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;
- зобов`язання відповідача здійснити з моменту звернення позивача, а саме від 03.01.2023 року нарахування та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;
- зобов`язання відповідача здійснити з моменту звернення позивача, а саме з 03.01.2023 року нарахування та виплату державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 28.03.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти заявлених позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що Управління правомірно застосувало вимоги п.35-2 Порядку №1751 та п.10 Порядку №250 при розгляді заяви позивачки від 03.01.2023, оскільки відповідно до Цивільного кодексу України, договір міни є різновидом договору купівлі-продажу, про що свідчить розміщення норм про договір міни окремим параграфом глави 54. Договір міни, як договір купівлі-продажу, є відплатним, оскільки передбачає надання зустрічного задоволення за переданий у власність товар. У договорі міни кожна сторона має статус одночасно продавця того товару, який передає, і покупця товару, який приймає. Уклавши договір, кожна сторона втрачає право власності на товар, який передає в обмін і надає право власності на товар, який вимінює. Отже, договір міни, як і договір купівлі-продажу, належить до договорів, що опосередковують перехід права власності.
Позивачем подано відповідь на відзив, яка за своїм змістом підтверджує обґрунтування позову.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою та декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги щодо призначення допомоги, як малозабезпеченій сім`ї та допомоги на дитину одинокої матері. Також, подано копію договору міни від 30.12.2022, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2022.
30.12.2022 в особисту приватну власність ОСОБА_1 перейшов житловий будинок з господарчими спорудами, земельна ділянка на якій розташований житловий будинок та господарчі споруди.
Відповідач у рішенні про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 16.01.2023 зазначив, що відсутнє право на допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів) тому, що сім`єю протягом останнього року здійснена покупка або оплачено послуги на суму, що перевищує 50 тис.грн.
Відповідач у рішенні про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 16.01.2023 зазначив, що відсутнє право на соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї тому, що сім`єю протягом останнього року здійснено покупку або оплачено послуги на суму, що перевищує 50 тис.грн.
Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернулась за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.35-2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1751 (далі - Порядок №1751) допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо
особи, які входять до складу сім`ї, протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям здійснили на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень: купівлю земельної ділянки, квартири (будинку) (крім житла, отриманого або придбаного за рахунок державного чи місцевого бюджету), іншого нерухомого майна, транспортного засобу (механізму), цінних паперів та інших фінансових інструментів, віртуальних активів (у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які роботи або послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування).
Відповідно до ч.3 ст.18-2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» встановлено, що призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї. Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. №250 (далі - Порядок №250) державна соціальна допомога не призначається, якщо особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням державної соціальної допомоги здійснили на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень: купівлю земельної ділянки, квартири (будинку) (крім житла, отриманого або придбаного за рахунок державного чи місцевого бюджету), іншого нерухомого майна, транспортного засобу (механізму), цінних паперів та інших фінансових інструментів, віртуальних активів (у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які роботи або послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування).
Статтею 715 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.716 Цивільного кодексу України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 30.12.2022 згідно договору міни передала у власність належну їй квартиру, а ОСОБА_2 взамін передав у власність житловий будинок з господарчими спорудами. Міна проводилась без грошової доплати.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити з моменту звернення позивача, а саме від 03.01.2023 року нарахування та виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та зобов`язання відповідача здійснити з моменту звернення позивача, а саме з 03.01.2023 року нарахування та виплату державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, суд виходить виходить з наступного.
Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради є органом, який призначає соціальну допомогу та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради має виключну компетенцію в питаннях призначення соціальної виплати.
Суд не може підміняти Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення соціальної допомоги громадянам, оскільки прийняття рішень про призначення соціальної допомоги відноситься до компетенції відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч.4 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням дискреційних повноважень Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради на прийняття рішення про призначення, нарахування та виплати соціальної допомоги, суд дійшов висновку, що для відновлення порушеного права позивача та його захисту, в порядку ст.ст.9,245 КАС України, вбачається за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути по суті заяви ОСОБА_1 від 03.01.2023 року про соціальну допомогу на дітей одиноким матерям та соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України.
Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Таким чином, суд дійшов висновку із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: судового збору у розмірі 536,80 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 90, 72-78, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургіної районної у місті ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради від 16.01.2023 року про відмову у наданні ОСОБА_1 соціальної допомоги на дітей одиноким матерям.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради від 16.01.2023 року про відмову у наданні ОСОБА_1 соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради повторно розглянути по суті заяви ОСОБА_1 від 03.01.2023 року про соціальну допомогу на дітей одиноким матерям та соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова