Справа № 120/8907/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8907/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

05 червня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2022 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

05 травня 2023 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 квітня 2023 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та доводи відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в особовому складі НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 26.02.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 33 старшого солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено водієм 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2022 № 79 ОСОБА_1 переміщено на посаду водія 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.06.2022 № 212 ОСОБА_1 переміщено на посаду водія 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти.

Відповідно до бойового наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 № 57 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і позивача, відряджено з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в район виконання бойових завдань (Донецької області), дата прибуття - 05.09.2022.

Зміст завдання передбаченого наказом тво командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 № 57 доведено до відома військовослужбовців, в тому числі і ОСОБА_1 . Вперше це мало місце 31.08.2022, а вдруге 04.09.2022. При цьому про ознайомлення позивача із завданням 04.09.2022 свідчить лист ознайомлення про доведення бойового наказу № 57 від 31.08.2022 та акт про причини відсутності підпису старшого солдата ОСОБА_1 на листі ознайомлення.

В подальшому 06.09.2022 начальником штабу першим заступником командира батальйону ОСОБА_2 підготовлено рапорт, у якому він просив призначити службове розслідування по факту невиконання бойового наказу від 31.08.2022 № 57, в тому числі і щодо ОСОБА_1 .

На підставі рапорту від 06.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 08.09.2022 № 303 яким призначено службове розслідування по факту невиконання бойового наказу від 31.08.2022 № 57. Із наказом від 08.09.2022 № 303 позивача ознайомлено, про що свідчить його особистий підпис на останній сторінці наказу.

В процесі службового розслідування позивач надав пояснення та зауважив, що в період виконання бойового наказу від 31.08.2022 № 57 перебував на стаціонарному лікуванні у Козятинській ЦРЛ.

Результат службового розслідування оформлено актом від 26.09.2022 (затверджено 26.09.2022) який доведено до відома позивача 29.09.2022.

В акті від 26.09.2022 зроблено висновок, що ОСОБА_1 порушено вимоги статей 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

В акті зазначено, що порушення полягало у невиконанні бойового завдання на підставі наказу від 31.08.2022 № 57, а його причиною стала особиста бездіяльність, самоусунення від своїх обов`язків, недисциплінованість та безвідповідальність, з поміж інших, старшого солдата ОСОБА_3 .

Актом службового розслідування запропоновано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

На підставі акту службового розслідування від 26.09.2022 прийнято наказ від 26.09.2022 № 320 «Про результати службового розслідування».

Наказом від 26.09.2022 № 320 (пунктами 4 та 8) ОСОБА_1 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності, накладено на нього дисциплінарне стягнення «догана» та позбавлено додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. за вересень 2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби.

ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення з наказом № 320 від 26.09.2022, про що складено акт від 29.09.2022.

Позивач вважаючи п.4 та 8 Наказу від 26.09.2022 № 320 протиправними, звернувся до суду для їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основи національного супротиву» сили територіальної оборони Збройних Сил України - окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони

На громадян України зарахованих до складу військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України поширюється дія статутів Збройних Сил України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах врегульовані Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування унормовано Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, що затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

На порушення вказаних Статутів зіслався відповідач як на підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема позивачу поставлено у вину порушення вимог пунктів 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби та пунктів 1-4 Дисциплінарного статуту.

Відтак, при перевірці правомірності застосованого щодо позивача дисциплінарного стягнення суд повинен надати оцінку обов`язкам, що встановлені вказаними статтями та характеру їх виконання чи невиконання позивачем з огляду на фактичні обставини встановлені під час службового розслідування.

Згідно пункту 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (п. 2).

У пункті 3 Дисциплінарного статуту йдеться про шляхи забезпечення військової дисципліни, а пунктом 4 передбачено обов`язки, які покладає на кожного військовослужбовця військова дисципліна. До них зокрема належать: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Що ж до норм Статуту внутрішньої служби, які за словами відповідача порушив позивач (п. 11, 14, 16, 17, 38), то ними передбачено наступне.

Згідно пункту 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (п. 14 Статуту внутрішньої служби).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (п. 16 Статуту внутрішньої служби).

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України (п. 17 Статуту внутрішньої служби).

Щодо об`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку, у вчиненні якого, за словами відповідача, винен позивач, то суд при наданні оцінки цьому елементу проступку враховує, що відповідно до п. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно п. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

На виконання п. 85 Дисциплінарного статуту Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Пунктом 3 Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються, з поміж іншого: неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 06.09.2022 начальником штабу першим заступником командира батальйону М. Кулінічом підготовлено рапорт, у якому він просив призначити службове розслідування по факту невиконання бойового наказу від 31.08.2022 № 57, в тому числі і щодо ОСОБА_1 .

На підставі рапорту від 06.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 08.09.2022 № 303 яким призначено службове розслідування по факту невиконання бойового наказу від 31.08.2022 № 57 .

Результат службового розслідування оформлено актом від 26.09.2022 (затверджено 26.09.2022) який доведено до відома позивача 29.09.2022.

Дослідивши акт службового розслідування від 26.09.2022 та прийнятий на його підставі наказ від 26.09.2022 № 320 «Про результати службового розслідування» судом апеляційної інстанції встановлено, що у вказаних документах зазначено, що згідно бойового завдання тво командира військової частини НОМЕР_1 оформленого наказом № 57 від 31.08.2022, позивача відряджено з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), дата прибуття 05.09.2022.

Матеріалами службового розслідування задокументовано, що суть наказу № 57 від 31.08.2022 усно доведено до відома військовослужбовців (у тому числі й позивачу) 31.08.2022.

Вдруге зміст наказу № 57 від 31.08.2022 доведено позивачу 04.09.2022 коли він перебував на стаціонарному лікування. Однак позивач відмовився підписати акт про ознайомлення із цим наказом про що свідчить лист ознайомлення про доведення бойового наказу № 57 від 31.08.2022 та акт про причини відсутності підпису старшого солдата ОСОБА_1 на листі ознайомлення.

При цьому, безспірною є та обставина, що бойове завдання оформлене наказом № 57 від 31.08.2022 позивач не виконав та 05.09.2022 в район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не прибув.

Формально це можна вважати проявом пасивної поведінки позивача (бездіяльністю), що призвела до порушення приписів ст. 3 Дисциплінарного статуту яка зобов`язує неухильно виконувати вимоги накази командирів та п. 11 Статуту внутрішньої служби яка покладає на військовослужбовця обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Однак поняття «дисциплінарний проступок» є значно ширшим та охоплює не лише діяння військовослужбовця та його наслідки, але й інші обов`язкові ознаки, наявність яких слід встановити у складі проступку при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Перш за все колегія суддів звертає увагу, що в акті службового розслідування від 26.09.2022 ознаки дисциплінарного проступку позивача описано у такий спосіб.

Вина військовослужбовців: старшим солдатом ОСОБА_1 порушено вимоги статей 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилася: причиною правопорушення стали особиста недисциплінованість та безвідповідальність старшого солдата ОСОБА_3 .

Причини та умови, що сприяли правопорушенню: причиною правопорушення стали особиста бездіяльність, самоусунення від своїх обов`язків, недисциплінованість та безвідповідальність військовослужбовців (у тому числі й позивача).

Поряд із цим актом службового розслідування задокументовані й інші обставини, які не узгоджуються із описаним відповідачем складом дисциплінарного проступку.

Зокрема зазначено, що 01.09.2022 старший солдат ОСОБА_1 особисто без направлення медичної служби медичного пункту військової частини НОМЕР_1 звернувся до Козятинської ЦРЛ Козятинської міської ради та в телефонному режимі повідомив про госпіталізацію. 09.09.2022 позивач виписаний із лікарні. Рапортом тво начальника медичної частини медичного пункту військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2022 оформлено направлення позивача на ВЛК для визначення ступеня придатності для проходження військової служби. В.Кривунець 10.09.2022 вибув до ВМКЦ ЦР м. Вінниця для проходження ВЛК.

Крім цього із матеріалів службового розслідування судом встановлено, що 10.09.2022 позивач звертався до тво командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом та просив направити його для проходження ВЛК у зв`язку із значним погіршенням стану здоров`я.

На підставі цього рапорту, тво командиром військової частини НОМЕР_1 позивачу оформлено направлення від 10.09.2022 № 121 на медичний огляд ВЛК для визначення ступеня придатності до проходження військової служби.

До матеріалів службового розслідування долучено також медичну характеристику на старшого солдата ОСОБА_1 від 15.09.2022.

Дослідивши вказану характеристику судом апеляційної інстанції встановлено, що 18.07.2022 позивач звернувся до медичної частини військової частини НОМЕР_1 із скаргою на значне погіршення стан здоров`я та був направлений на ВЛК до Козятинської ЦРЛ. Рішенням ВЛК Козятинської ЦРЛ від 27.07.2022 визнаний обмежено придатним до військової служби. 16.08.2022 направлений на консультацію ендокринолога до ВМКЦ ЦР де отримав направлення у Вінницький обласний ендокринологічний диспансер. 31.08.2022 ендокринологом Козятинської ЦРЛ був направлений на стаціонарне лікування. 09.09.2022 виписаний із лікування.

Факт перебування позивача у період із 01.09.2022 по 09.09.2022 на стаціонарному лікуванні підтверджується також випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4649.

Проаналізувавши вказані вище обставини, суд доходить висновку, що причиною не виконання позивачем завдання тво командира військової частини НОМЕР_1 оформленого наказом № 57 від 31.08.2022 та не прибуття 05.09.2022 в район виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) стало перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні із 01.09.2022 по 09.09.2022, тобто в період коли таке завдання мало виконуватися.

Вказані вище обставини свідчать про те, що у бездіяльності позивача яка полягала у невиконанні наказу № 57 від 31.08.2022 відсутня вина у порушенні пунктів 11, 14, 16, 17, 38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, адже перебуваючи на стаціонарному лікуванні позивач був позбавлений можливості виконати поставлене командиром завдання із причин, що не залежали від його волі.

При цьому суд зауважує, що майже всі медичні документи із історії хвороби позивача були наявними у матеріалах службового розслідування однак належної оцінки їм не надано. Крім цього, суб`єктом проведення службового розслідування у акті від 26.09.2022 описано факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період із 01.09.2022 по 09.09.2022, однак попри це зроблено висновок, що причиною правопорушення стали особиста бездіяльність позивача, його самоусунення від своїх обов`язків, недисциплінованість та безвідповідальність.

Цей висновок суперечить встановленим при проведенні службового розслідування обставинам та вказує на те, що службове розслідування щодо позивача проведено необ`єктивно, поверхнево, обставинам які ним встановлені надано помилкову оцінку, внаслідок чого зроблені відносно позивача висновки суперечать фактичним обставинам.

Відповідно до п. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Згідно п.п. «б» п. 48 Дисциплінарного статуту, одним із дисциплінарних стягнень яке може бути накладено на військовослужбовця є «догана».

Аналізуючи норми пунктів 48 та 86 Дисциплінарного статуту суд зауважує, що рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани може бути прийнято тільки у випадку повного доведення вини військовослужбовця у вчиненні дисциплінарного проступку.

Однак приймаючи спірний наказ від 26.09.2022 № 320 «Про результати службового розслідування» та накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення (п. 4 та п. 8) відповідач зіслався на висновки акту службового розслідування від 26.09.2022 які, як вказано судом раніше, не підтверджують та не доводять наявності у діях (бездіяльності) позивача складу дисциплінарного проступку.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано щодо нього дисциплінарне стягнення у виді догани неправомірно та за відсутності для цього підстав.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наказ від 26.09.2022 № 320 «Про результати службового розслідування» у частині яка стосується позивача (п. 4 та п. 8) є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що вимога позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду за вересень 2022 року у розмірі 30000,00 грн, є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу в спірній частині, адже єдиною підставою для позбавлення позивача додаткової винагороди стало притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у виді догани за відмову виконати бойовий наказ. Оскільки судом встановлено, неправомірність пунктів 4 та 8 наказу від 26.09.2022 № 320 «Про результати службового розслідування» та безпідставність висновків відповідача про відмову позивача виконати бойовий наказ (причиною невиконання стало перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні), позовна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткової винагороди підлягає задоволенню.

Даючи оцінку доводам апелянта щодо правомірності дій відповідача, оскільки позивач особисто без направлення медичної служби військової частини НОМЕР_1 звернувся до Козятинської ЦРЛ, колегія суддів зазначає наступне.

Як було зазначено вище, згідно записів медичної характеристики на старшого солдата ОСОБА_1 від 15.09.2022 із скаргами на раптове погіршення стану здоров`я до медичної служби військової частини НОМЕР_1 він почав звертатися у липні 2022 року. Зокрема 18.07.2022 позивач був направлений медичною частиною військової частини НОМЕР_1 на ВЛК до Козятинської ЦРЛ. Рішенням ВЛК Козятинської ЦРЛ від 27.07.2022 позивача визнано обмежено придатним до військової служби. 16.08.2022 направлено на консультацію ендокринолога до ВМКЦ ЦР де він отримав направлення у Вінницький обласний ендокринологічний диспансер. 31.08.2022 ендокринологом Козятинської ЦРЛ був направлений на стаціонарне лікування на якому перебував із 01.09.2022 по 09.09.2022.

Згідно п. 260 Статуту внутрішньої служби на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини.

У матеріалах справи відсутній висновок лікаря військової частини НОМЕР_1 про направлення позивача на стаціонарне лікування на якому він перебував із 01.09.2022 по 09.09.2022. До того ж, у медичній характеристиці позивача вказано про те, що на стаціонарне лікування його направив ендокринолог Козятинської ЦРЛ.

Проте суд зауважує, що склад дисциплінарного проступку вчинення якого поставлено у вину позивача (не виконання бойового завдання згідно наказу № 57 від 31.08.2022) не охоплює дій чи бездіяльності ОСОБА_1 щодо порушення ним пункту 260 Статуту внутрішньої служби та передбаченої цим Статутом процедури направлення на стаціонарне лікування. При цьому, факт погіршення стану здоров`я позивача та необхідності його госпіталізації у період із 01.09.2022 по 09.09.2022 підтверджується документами медичного характеру із його історії хвороби та не заперечується відповідачем. У такому випадку, при наявності підстав поставити під сумнів дотримання позивачем процедури вибуття на стаціонарне лікування відповідач міг окремо дослідити це питання, за наявності для цього підстав провести службове розслідування та, у випадку виявлення порушень, вжити передбачених законодавством заходів реагування.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.