Справа № 480/5116/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 р.Справа № 480/5116/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,

представника позивача - Ломаки Ю.М.,

представника відповідача - Самойленко К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства Агрофірма "Верес" на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 (головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько) по справі № 480/5116/22

за позовом Приватного підприємства Агрофірма "Верес"

до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області , Державної податкової служби України

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Агрофірма "Верес" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати незаконним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування Єдиному реєстрі податкових накладних від 29 листопада 2021 року № 3437415/14020012, прийняте Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про відмову у реєстрації податкової накладної від 30 жовтня 2021 року № 8 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати ГУ ДПС у Сумській області та ДПС України здійснити реєстрацію податкової накладної від 30 жовтня 2021 року № 8 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання, а саме 15 листопада 2021 року.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

09.09.2022 ГУ ДПС у Сумській області подало клопотання, в якому просило залишити позов ПП «Верес» без розгляду з огляду на пропуск ним тримісячного строку, встановленого абз. 1 ч. 4 ст. 122 КАС України.

13.09.2022 Сумський окружний адміністративний суд направив позивачу запит, в якому запропонував надати письмові пояснення з приводу клопотання ГУ ДПС у Сумській області.

28.09.2022 ПП «Верес» подало суду клопотання, в якому просило визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновити позивачу строк для звернення до адміністративного суду та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування клопотання зазначило, що за наслідками адміністративного оскарження рішення ГУ ДПС у Сумській області від 29.11.2021, ДПС України 23.12.2021 прийняла рішення, яким відмовила позивачу у задоволенні його скарги.

24.02.2022 в Україні оголошено військовий стан у зв`язку з повномасштабною військовою агресією РФ проти України. З 24 лютого по квітень 2022 року включно на території Сумської області, зокрема, у Білопільській громаді Сумського району Сумської області, де здійснює свою діяльність позивач, знаходилися військові РФ, а з травня цього ж року територія громади перебуває під постійними обстрілами.

У зв`язку з вищенаведеними подіями, у березні 2022 р. усі працівники підприємства перебували у щорічній відпустці, а з квітня 2022 р. їм встановлено дистанційний графік роботи.

Також, зауважувало, що до липня 2022 р. у підприємства був відсутній повноцінний доступ до первинних документів, автоматизованих систем бухгалтерського і податкового обліку, необхідних для складання позовної заяви та надання доказів.

Вказані обставини, на думку заявника, свідчили про поважність підстав пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у задоволенні клопотання ПП Агрофірма "Верес" про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку для звернення до адміністративного суду відмовлено.

Клопотання ГУ ДПС у Сумській області про залишення позовної заяви без розгляду задоволено.

Позовну заяву залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне встановлення судом обставин справи, що призвело до помилкового висновку, просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, не врахував, що позивач не отримував рішення ДПС України від 23.12.2021 за результатами розгляду скарги, про його існування дізнався лише в липні 2022 р. під час роботи з електронним кабінетом на сайті ДПС України.

Звертає увагу, що ПП Агрофірма "Верес" не отримувало від ДПС України рішення від 23.12.2021 через програмне забезпечення «M.E.Doc» та через електронну пошту.

Обставини ознайомлення позивача з рішенням ДПС України лише у липні 2022 р. підтверджуються також листом ДПС України від 13.12.2022, наданим у відповідь на запит ПП Агрофірма "Верес", в якому зазначено, що 19.07.2022 о 13:45 ПП Агрофірма "Верес" ознайомилося в Електронному кабінеті з рішенням ДПС України № 59106/14020012/2 від 23.12.2021 про залишення скарги без задоволення.

Зауважує, що не мало можливості надати зазначений вище лист до суду першої інстанції через отримання його лише у грудні 2022 р., тобто вже після прийняття спірної ухвали суду.

Наведені обставини, на думку апелянта, можуть бути визнані поважними підставами пропуску строку звернення до суду.

ГУ ДПС у Сумській області, ДПС України (далі - відповідачі) надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Зазначають, що позивачем були вжиті засоби досудового урегулювання спору, а саме, 08.12.2021 подано скаргу до Комісії центрального рівня на рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, яка рішенням ДПС України від 23.12.2021№ 59106/14020012/2 залишена без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня - без змін. Дане рішення було надіслано платнику через систему «Електронний кабінет» і ним отримано в цей же день, про що свідчить відповідна квитанція. Таким чином, з 23.12.2021 позивач мав можливість ознайомитись з вищезазначеним рішенням та до 23 березня 2022 р. звернутись з цим позовом до суду.

Вважають вірними висновки суду першої інстанції, що в даному випадку строк звернення до суду з позовом про оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в ЄРПН визначається ч. 4 ст.122 КАС України і становить три місяці, з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги.

Звертають увагу, що клопотання про поновлення строку, яке розглянуто судом першої інстанції містить інші підстави, ніж вказані позивачем в апеляційній скарзі, а саме введення в Україні воєнного стану, ведення бойових дій на території територіальної громади, відпустки працівників, дистанційний режим роботи працівників, відсутність доступу до первинних документів.

Посилань на відсутність рішення від 23.12.2021 р. у програмному забезпеченні «M.E.Doc» як на поважність пропуску строку апелянтом у клопотанні не вказувалось. Крім того, до суду апеляційної інстанції позивач не надав жодних доказів в підтвердження таких обставин, зокрема, скріншотів екранів з програмного забезпечення «M.E.Doc».

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України та поважних підстав такого пропуску ним не зазначено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Строк звернення до адміністративного суду врегульований ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 1 цієї статті позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України).

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 4 ст. 122 КАС України).

Наведені норми встановлюють загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах, водночас, передбачаючи застосування скорочених строків звернення до суду, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, та можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальними нормами, якими встановлені окремий порядок захисту порушених прав платників податків, в тому числі і в судовому порядку, є норми ПК України.

Так, відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацами 1-3 п. 56.18 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Згідно з п. 56.19 ст. 58 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 ст. 56, п. 102.1 ст. 102 ПК України в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування платнику грошових зобов`язань.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2020 (справа №520/6895/19). Верховний Суд, застосовуючи наведені норми, зазначив, що законодавець в абзаці першому пункту 56.18. статті 56 ПК під висловом ''або інше рішення контролюючого органу'' розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків.

Отже, Податковий кодекс України не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, а відтак, до позовів платників податків про визнання протиправними рішень контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами ст. 122 КАС України, а не Податковим кодексом України.

Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, згодом було викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18.

У цій постанові Верховний Суд сформульовав правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку інших рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору.

Правовий висновок Верховного Суду за результатами розгляду адміністративної справи №640/20468/18 полягає в тому, що із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним ч. 4 ст. 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Відтак, строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків використовувалася процедура адміністративного оскарження такого рішення як досудового порядку вирішення спору, становить три місяці з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вказані висновки також висловлені Верховним Судом у постанові від 31.08.2022 у справі № 826/9369/18.

Приписами ч. 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2022 позивач звернувся до суду з вимогами щодо визнання протиправним і скасування рішення комісії ГУ ДПС у Сумській області про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування від 29 листопада 2021 року № 3437415/14020012, зобов`язання відповідачів здійснити реєстрацію податкової накладної від 30 жовтня 2021 року № 8 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання, а саме 15 листопада 2021 року.

При цьому, ПП Агрофірма «Верес» скористалось правом на адміністративне оскарження даного рішення ГУ ДПС у Сумській області шляхом подання скарги до ДПС України, за результатами розгляду якого рішенням ДПС України від 23.12.2021 № 59106/14020012/2 скаргу підприємства залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказане вище рішення ДПС України направлено платнику податків через електронний кабінет, про що свідчить квитанція від 23.12.2021 з часом направлення 21:11 (т. 2 а.с. 10).

Таким чином, оскільки позивач скористався порядком досудового вирішення спору, строк звернення з цим позовом до суду складає три місяці з дати отримання рішення, прийнятого за результатами розгляду його скарги.

Відповідно до ст. 42 ПК України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги».

Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Сторонами не заперечується, що ПП Агрофірма «Верес» виявила бажання отримувати документи через електронний кабінет.

Враховуючи, що рішення від 23.12.2021 доставлено до електронного кабінету позивача цього ж дня після 18 години, датою його вручення є 24.12.2021, отже строк звернення до суду спливав 25.03.2022, проте до суду з позовом ПП Агрофірма «Верес» звернулось у серпні 2022 р., тобто поза межами, встановленого КАС України строку.

В якості поважних підстав пропуску строку, позивач в суді першої інстанції посилався на введення воєнного стану з 24.02.2022 на території України, вторгнення військових РФ на територію Сумської області у лютому-квітні 2022 р. та ведення активних бойових дій, відпустку працівників у березні 2022 р., запровадження дистанційного режиму роботи та відсутність повноцінного доступу до первинних документів до липня 2022 р., необхідних для складання позову.

Суд першої інстанції надав належну оцінку доводам заявника та вірно зазначив, що лише факт посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення військового стану вплинуло на роботу позивача, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання даної позовної заяви.

Колегія суддів враховує обставини, що склались в Україні, зокрема, Сумській області, внаслідок вторгнення РФ до України, проте як зазначає сам позивач, активні бойові дії, на території, де він провадить господарську діяльність відбувались у лютому-квітні 2022 р.

Жодних доказів неможливості звернутись до суду з позовом з травня 2022 р. позивач ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надав, як і не обґрунтував підстав, які перешкоджали йому звернутись до суду в період з 25.12.2021 до лютого 2022 р., тобто до введення воєнного стану.

Щодо посилання позивача на введення дистанційного режиму роботи колегія суддів зазначає, що дистанційний режим роботи міг позначитися певною мірою на оперативності виконання функціональних обов`язків працівниками Підприємства, однак, така обставина не може бути визнана поважною підставою пропуску строку звернення до суду майже на 5 місяців. Дистанційний режим роботи передбачає, що працівники продовжують виконувати свої обов`язки з урахуванням певних особливостей, пов`язаних з таким режимом роботи.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що дистанційний режим роботи був дійсно запроваджений на підприємстві.

Посилання заявника на перебування всіх працівників підприємства у березні 2022 р. у відпустках також не є поважною підставою неможливості звернутись до суду з позовом впродовж більш ніж шести місяців з дня отримання рішення ДПС України від 23.12.2021.

Доводи позивача щодо відсутності у нього до липня 2022 р. доступу до первинних документів, необхідних для складання позову вірно відхилені судом першої інстанції з огляду на відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин.

Будь-яких інших (поважних та підтверджених документально) причин, які завадили позивачу звернутись до суду у встановлений процесуальним законом строк, ПП Агрофірма «Верес» не навело, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, ПП Агрофірма «Верес» зазначила інші підстави пропуску строку звернення до суду, а саме не отримання рішення ДПС України від 23.12.2021 у програмному забезпеченні «M.E.Doc» та через електронну пошту, отримання його на запит адвоката та ознайомлення з ним лише у липні 2022 р. , на підтвердження чого надало лист ДПС України від 13.12.2022.

Колегія суддів зазначає, що вказані підстави пропуску строку не заявлялись в суді першої інстанції, судом їм оцінка не надавалась, жодних обґрунтувань щодо причин їх не зазначення раніше, позивач не навів.

При цьому, вказані обставини не є доведеними, оскільки доказів щодо відсутності рішення у програмному забезпеченні «M.E.Doc» та на електронні пошті апелянтом не надано.

В свою чергу лист ДПС України від 13.12.2022 свідчить лише про відкриття ПП Агрофірма «Верес» рішення від 23.12.2021 за результатами розгляду скарги в «Електронному кабінеті» у липні 2022 р., проте не є доказом в підтвердження неможливості ознайомитись з ним раніше.

Водночас, колегія суддів наголошує, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 ч. 5 цієї статті).

Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч.4 ст.90 КАС України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позову. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі позовних заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.08.2021 у справі № 500/955/19.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду та не зазначено об`єктивних, непереборних обставин, що перешкоджали йому скористатися правом на звернення у встановлений законом строк, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Агрофірма "Верес" залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 по справі № 480/5116/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 05.06.2023 року