Справа № 320/13849/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року м. Київ № 320/13849/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна з позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.07.2021, оформлене протоколом № 67 про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виоконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 06.08.2021 № 2754/7 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 20.07.2021, оформлене протоколом № 67 про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що притягнення її як приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності за невиконання неіснуючого обов`язку суперечить вимогам ст. 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Вказує, що під час прийняття постанови від 21.12.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника допущено помилку у зазначенні реквізитів для перерахунку коштів із доходу боржника в рахунок погашення заборгованості по даному виконавчому провадженні, однак 29.04.2021 нею було прийнято постанову про виправлення помилки, якою внесено виправлення до документу.

Також зазначила, що під час виконання виконавчого напису від 08.09.2020 № 35758, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., Мельник Н.В. (скаржника) не було стягнуто загальну суму заборгованості, тобто вважає, що нею не було порушено жодних прав та законних інтересів ОСОБА_2 , оскільки надмірне стягнення грошових коштів із пенсії боржника не відбулось, а тому жодні негативні наслідки для боржника не настали.

Представник відповідача направив до суду відзив на позову заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову та в обґрунтування зазначає, що зазначивши в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.12.2020, що відраховані з доходу боржника кошти необхідно перераховувати на рахунок стягувача, приватний виконавець порушила вимоги п. 3 розділу X Інструкції та встановлений ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» порядок зарахування стягнутих з боржника грошових сум.

На думку відповідача, приватного виконавця Дорошкевич Віру Леонідівну було правомірно притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, оскільки порушено вимоги чинного законодавства під час проведення виконавчих дій.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 30.11.2020 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису від 08.09.2020 № 35757, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 9 169,39 грн.

Також, 30.11.2020 приватним виконавцем винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Згідно з цією постановою загальна сума мінімальних витрат виконавчого провадження становить 300,00 грн.

21.12.2020 приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, яка направлена до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для здійснення відрахувань з доходів боржника.

Згідно з цією постановою, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з боржника складає 10 486, 33 грн з яких:

400,00 грн. - витрати виконавчого провадження;

9 169,39 грн - на користь стягувача;

916,94 грн - основна винагорода приватного виконавця.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 12.04.2021, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Управління) відповідно до ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», п. 19, 26 розділу III Порядку проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця Дорошкевич В.Л. щодо здійснення виконавчого провадження № 63761693.

У заяві ОСОБА_2 зазначалось, що виконавче провадження № 63761693 відкрито приватним виконавцем не за місцем виконання рішення та при цьому заявниця звертає увагу, що у постанові якою звернуто стягнення на її пенсію приватним виконавцем зазначила рахунок стягувача для перерахування відрахованих коштів, а також повідомила, що визначений цією постановою розмір витрат виконавчого провадження є завищеним.

За результатами перевірки було складено довідку від 24.05.2021 відповідно до якої було встановлено, що приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. при здійсненні виконавчого провадження № 63761693 порушила вимоги чинного законодавства, а саме:

ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зарахування стягнутих з боржника коштів на відповідний рахунок приватного виконавця;

ч. 11 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» щодо недопущення стягнення додаткових витрат виконавчого провадження;

п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція) щодо порядку стягнення витрат виконавчого провадження;

п. 3 розділу X Інструкції щодо зазначення у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника рахунку приватного виконавця, на який необхідно перерахувати стягнуті кошти.

Враховуючи зазначене, керуючись ч. 8 ст. 34, п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» Міністерством юстиції України направлено до Дисциплінарної комісії подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 .

Дисциплінарна комісія приватних виконавців розглянула подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця міста Києва ОСОБА_1 та прийняла за результатами його розгляду рішення від 20.07.2021, оформлене протоколом № 67 про задоволення подання Міністерсва юстиції України та застосовано до приватного виконавця дисциплінарне стягнення шляхом введення в дію наказу Міністерства юстиції України від 06.08.2021 № 2754/7.

Не погоджуючись з висновками перевірки, рішенням Дисциплінарної комісії та наказом Міністерства юстиції України, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Уряду від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення № 228) встановлено, що Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мін`юст у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Водночас, одним із завдань Мін`юсту є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень.

Вказана норма знайшла своє відображення у Законі України від 02.06.2016 № 1403- VІІІ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403), що визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Статтею 17 Закону № 1403 встановлено, що Міністерство юстиції України формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень, забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця; вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення та ін.

Частиною 1 ст. 34 Закону № 1403 встановлено, що контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Позапланові перевірки проводяться на підставі:

заяви приватного виконавця про проведення перевірки;

письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця',

неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.

За місцем проведення перевірки поділяються на виїзні та невиїзні.

На виконання вимог ст. 34 Закону № 1403 Міністерством юстиції України був розроблений Порядок проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 № 3284/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1195/32647 (далі - Порядок).

Порядок визначає механізм здійснення Міністерством юстиції України перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, зокрема стану додержання Конституції України, вимог законів України, указів Президента України та постанов Верховної Ради України, ухвалених відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, та організації роботи щодо їх виконання, дотримання державними і приватними виконавцями порядку та строків вчинення виконавчих дій, виконання правил діловодства.

Так, на підставі заяви ОСОБА_2 від 12.04.2021, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відповідно до ст. 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», п. 19, 26 розділу III Порядку проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця Дорошкевич В.Л. щодо здійснення виконавчого провадження № 63761693.

У заяві ОСОБА_2 зазначалось, що виконавче провадження № 63761693 відкрито приватним виконавцем не за місцем виконання рішення та при цьому заявниця звертає увагу, що у постанові якою звернуто стягнення на її пенсію приватним виконавцем зазначила рахунок стягувача для перерахування відрахованих коштів, а також повідомила, що визначений цією постановою розмір витрат виконавчого провадження є завищеним.

Відповідно до абзацу 1 п. 26 розділу III Порядку позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця Дорошкевич В.Л. проведена шляхом витребування від приватного виконавця необхідних документів та відомостей у межах предмета звернення та надання висновку щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства, який викладено в довідці за результатами такої перевірки.

Пунктом 27 розділу III Порядку передбачено, що під час проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця використовуються інформація та копії документів, надані приватним виконавцем, відомості автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - Система), інша інформація та документи, які стосуються предмета звернення.

Згідно з вимогами п. 29, 30 розділу III Порядку за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління забезпечення примусового виконання рішень) складає довідку, в якій зазначаються:

підстави проведення перевірки;

факти, викладені у зверненні або у скарзі, на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації;

висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.

Довідку підписує керівник Управління контролю, а якщо позапланова невиїзна перевірка проводилася Управлінням забезпечення примусового виконання рішень,- керівник цього управління.

За результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки, Управлінням складено довідку від 24.05.2021, згідно з якою приватний виконавець при здійсненні виконавчого провадження № 63761693 порушила вимоги:

ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зарахування стягнутих з боржника коштів на відповідний рахунок приватного виконавця;

ч. 11 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» щодо недопущення стягнення додаткових витрат виконавчого провадження;

п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція) щодо порядку стягнення витрат виконавчого провадження;

п. 3 розділу X Інструкції щодо зазначення у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника рахунку приватного виконавця, на який необхідно перерахувати стягнуті кошти.

Як вбачається з матеріалів справи 21.12.2020 приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, яка направлена до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для здійснення відрахувань з доходів боржника.

Згідно з цією постановою, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з боржника складає 10 486, 33 грн, з яких:

400,00 грн - витрати виконавчого провадження;

9 169,39 грн - на користь стягувача;

916,94 грн - основна винагорода приватного виконавця.

Однак, згідно з зазначеними у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника реквізитами, відраховані з доходу боржника витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця має перераховуватись на рахунки приватного виконавця, відкриті в АТ КБ «Приватбанк», а борг в сумі 9 169,39 грн на рахунок стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД»; НОМЕР_1 у АТ «ОТП БАНК», МФО 300528, ОКПО: 42642578.

З огляду на це слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), підлягають зарахуванню на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Згідно зі змістом ч. 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення.

Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Частиною 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

При цьому вимоги до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені п. 3 розділу X Інструкції відповідно до якого, зазначена постанова повинна містити, зокрема, реквізити рахунку органу державної виконавчої служби, рахунку приватного виконавця, на який необхідно перераховувати стягнуті кошти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), мають зараховуватись на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

З огляду на це слід зазначити, що вказавши у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.12.2020, що відраховані з доходу боржника кошти необхідно перераховувати на рахунок стягувача, приватний виконавець порушила вимоги п. 3 розділу X Інструкції та встановлений ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» порядок зарахування стягнутих з боржника грошових сум.

Слід зазначити, що у своїй позовній заяві приватний виконавець Дорошкевич В.Л. не спростовує допущеного порушення, натомість вказує, що 29.04.2021 нею винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.12.2020.

Крім цього, вимоги позивача мотивуються тим, що за результатами перевірки виявлено порушення норм, які жодного обов`язку не встановлюють для приватного виконавця. Зазначає, що обов 'язок по перерахуванню коштів на рахунок приватного виконавця із доходів боржника покладається на підприємство, яке здійснює таке відрахування, а не на самого приватного виконавця.

Разом з тим, таке твердження позивача суперечить вимогам чинного законодавства та зазначене із перекручуванням дійсних обставин справи.

Варто вказати на вимоги ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 4 розділу X Інструкції передбачено обов`язок виконавця здійснювати контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника.

Таким чином, обов`язок виконавця стосовно звернення стягнення на доходи боржника у встановленому порядку прямо передбачений вказаними вимогами чинного законодавства та спрямований на своєчасне повне виконання рішення та недопущення порушень прав сторін виконавчого провадження. Враховуючи зазначене, протилежні доводи позивача не знаходять свого підтвердження.

Також варто зазначити, що ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Порядок стягнення витрат виконавчого провадження визначений п. 2 розділу VI Інструкції, відповідно до якого, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Якщо під час примусового виконання рішення органам державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Так, у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією.

Відповідно до ч. 11 ст. 31 Закону № 1403 стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускаються.

Судом встановлено, що у виконавчому провадженні № 63761693 на момент винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.12.2020, інші постанови, крім постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 300,00 грн приватним виконавцем не виносилась.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій приватний виконавець Дорошкевич В.Л. у позовній заяві вказує, що нею 25.05.2021 винесено постанову, якою визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника додаткові витрати у сумі 100,00 грн.

Однак вказані обставини мали місце після 21.12.2020 - дати винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Таким чином, твердженням про те, що надмірного стягнення з боржника коштів не відбулось є необгрунтованим.

З огляду на це та враховуючи, що розмір мінімальних витрат виконавчого провадження складав 300,00 грн слід зазначити, що визначивши у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 21.12.2020, що з пенсії боржника необхідно стягнути 400,00 грн приватний виконавець порушив вимоги ч. 11 ст. 31 Закону № 1403 та п. 2 розділу VI Інструкції.

Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону № 1403 у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 37 Закону № 1403 передбачено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 38 Закону № 1403 підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком приватного виконавця є:

факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця;

порушення правил професійної етики приватного виконавця;

розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

невиконання або неналежне виконання своїх обов 'язків;

невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону № 1403 діяльність приватних виконавців має здійснюватися з дотриманням принципів законності.

Також, відповідно до п. 3 ст. 2 Закону № 1404 виконавче провадження має здійснюватися з дотриманням засад законності.

Враховуючи зазначене, керуючись ч. 7 ст. 34, п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону № 1403 Міністерством юстиції України направлено до Дисциплінарної комісії подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 .

Позивачем зазначається, що її дії мають малозначний характер, однак такі твердження наведені позивачем є суб`єктивним трактування законодавства, що регулює процедуру проведення перевірки діяльності приватного виконавця, а також встановлення ознак дисциплінарного проступку, що є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Обґрунтовуючи своє твердження приватний виконавець Дорошкевич В.Л. вказує на лист Міністерства від 06.03.2018 № 8887/4408-33-18/1 1.2.2. яким надано роз`яснення норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, що визначають поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними.

Суд звертає увагу, що вказане роз`яснення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, а не за допущення адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 . Міністерством правомірно внесено подання до Дисциплінарної комісії.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону № 1403 та Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства від 27.11.2017 № 3791/5 (далі - Положення № 3791/5) при Мін`юсті для розгляду питань про притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, а також для прийняття рішень про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення при Міністерстві юстиції України утворюється Дисциплінарна комісія приватних виконавців.

Пунктом 2 Положення № 3791/5, встановлено, що у своїй діяльності Дисциплінарна комісія керується Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, цим Положенням, а також наказами Мін`юсту.

Частиною 6 ст. 39 Закону № 1403 та п. 4 Положення № 3791/5 визначено, що Дисциплінарна комісія:

розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності;

у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України;

приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону № 1403 та п. 3 Положення № 3791/5 Дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Так, на розгляді у Дисциплінарної комісії перебувало подання Міністерства про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Зазначене подання розглядалось Дисциплінарною комісією 20.07.2021, що підтверджується витягом з протоколу № 67.

У ході вказаного засідання Дисциплінарною комісією заслухано пояснення приватного виконавця Дорошкевич В.Л, досліджено матеріали подання Мін`юсту, письмові заперечення приватного виконавця і встановлено наступне.

Відповідно до подання Міністерства, за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 щодо здійснення нею виконавчого провадження № 63761693, яка проводилась на підставі заяви ОСОБА_2 від 12.04.2021 та в межах предмету цієї заяви, встановлено порушення вимог: ч. 11 ст. 31 Закону № 1403; ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; п. 3 розділу X Інструкції та п. 2 розділу VI Інструкції.

Суд звертає увагу, що у ході засідання Дисциплінарної комісії позивачем визнано, що в постанові від 21.12.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника нею допущена помилка.

Поряд з цим, повідомлено про винесення 29.04.2021 постанови про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до цієї постанови.

Також під час засідання ОСОБА_1 зазначила, що допущені нею порушення при здійсненні виконавчого провадження № 63761693 є незначними, негативні наслідки відсутні, шкода сторонам виконавчого провадження не заподіяна.

При цьому членами Дисциплінарної комісії наголошувалось, що в резолютивній частині постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника саме приватний виконавець, а не бухгалтерія підприємства, визначає куди перераховувати кошти боржника.

На думку суду, порушення вимог ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» може призвести до втрати приватним виконавцем контролю за розподілом коштів у виконавчому провадженні та до порушення прав сторін виконавчого провадження.

Такий висновок обґрунтовується тим, що бухгалтерія підприємства не впливає на перерахунок коштів, вона лише виконує вимоги постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку виніс приватний виконавець.

Вказані обставини свідчать про неналежне виконання приватний виконавцем ОСОБА_1 своїх обов`язків, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону № 1403І є дисциплінарним проступком.

Крім того, судом встановлено, що позивач неодноразово притягувалась до дисциплінарної відповідальності, що підтверджується:

рішенням Дисциплінарної комісії (протокол від 16.09.2020 № 39) задоволено подання Міністерства та застосовано до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 23.09.2020 № 2570/7;

рішенням Дисциплінарної комісії (протокол від 05.03.2021 № 55) задоволено подання Міністерства та застосовано до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 24.03.2021 № 905/7;

рішенням Дисциплінарної комісії (протокол від 07.04.2021 № 57) задоволено подання Міністерства та застосовано до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 07.05.2021 № 1490/7;

рішенням Дисциплінарної комісії (протокол від 23.04.2021 № 58) задоволено подання Міністерства та застосовано до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 19.05.2021 № 1570/7;

рішенням Дисциплінарної комісії (протокол від 08.12.2020 № 47) задоволено подання Міністерства та застосовано до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на один місяць, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2020 № 4462/5.

Також слід вказати, що розгляд питань дисциплінарної відповідальності приватного виконавця, що включає з`ясування усіх обставин стверджуваного порушення, їх оцінку, визначення усіх елементів складу дисциплінарного проступку, прийняття рішень за результатами розгляду подання та застосування дисциплінарного стягнення, перебувають у виключній компетенції Дисциплінарної комісії. При цьому, оцінюючи обставини, Дисциплінарна комісія має на власний розсуд визначити один з передбачених законом вид і зміст рішення, що приймається. Такі повноваження Дисциплінарної комісії є дискреційними.

У ході дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією було досліджено факти, викладені у поданні Міністерства юстиції України, зокрема щодо порушення приватним виконавцем ОСОБА_1 вимог чинного законодавства, також Дисциплінарною комісією були взяті до уваги пояснення Позивача і Позивач це не спростовує.

Разом з тим, оскільки питання оцінки дій приватного виконавця для цілей притягнення його до дисциплінарної відповідальності належить до дискреційних повноважень Дисциплінарної комісії, приймаючи рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, Дисциплінарна комісія мала таке право, а відтак діяла правомірно та в межах своїх повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 826/2169/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що непідлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 -78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.