Справа № 580/2630/23
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року справа № 580/2630/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Мкртчян А.Р.» в особі директора Мкртчян А.Р.» до Черкаської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов приватного підприємства «Мкртчян А.Р.» в особі директора Мкртчян А.Р.» (далі - позивач) до Черкаської митниці (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 02.03.2023 №UA902000/2023/000003/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902020/2023/000045.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у митному оформленні товару горіху волоського очищеного (ядро) у кількості 21000 кг, оскільки наданими документами повністю підтверджується числове значення митної вартості. Позивач зазначив, що надані ним документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, не містять ознаки підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ухвалою суду від 11.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що під час розгляду поданих позивачем документів для митного оформлення товару встановлено, що під час декларування митної вартості товару горіху волоського очищеного (ядро) у кількості 21000 кг, декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару та відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Оскільки обраний декларантом метод «за ціною договору» не відповідав умовам, зазначеним у ст. 58 Митного кодексу України, тому відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірними та відповідають вимогам законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що 10.02.2023 між позивачем (покупець) та Fresh Fruit Trade Albania sh.p.k (Албанія) (продавець) було укладено контракт №10/02 щодо постачання горіху волоського очищеного (ядро) у кількості 21,00 тон +/- 5%.

27.02.2023 позивачем було надано відповідачу митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ та їй присвоєно №UA15U3, за якою в режимі імпорту задекларовано: товар №1 «горіхи волоські, очищені від шкаралупи ядро горіха волоського урожаю 2021 р.». Митна вартість товару була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, що становить 1 долар США за одиницю товару.

27.02.2023 декларантом отримано повідомлення від відповідача про те, що на виконання вимог ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультації між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 Митного кодексу України. Під час таких консультацій митниця і декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Якщо декларант володіє документально підтвердженою інформацією про митну вартість ідентичних або подібних товарів, або інформації яка може бути використана для визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст, ст. 62, 63 Митного кодексу України, відповідачем пропонувалось таку інформацію надати до митного органу. У разі відсутності такої інформації, просимо повідомити письмово. у зв`язку з тим, що відповідно до норм Митного кодексу України, не передбачено часові нормативи для проведення консультації між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, в разі не надання до митниці письмової інформації про наявність у декларанта цінової інформації або ж відсутність такої, з метою уникнення безпідставної затримки митного оформлення, а саме безпідставного перевищення часу виконання митної формальності, митницею буде прийнято (в найкоротший термін з дотриманням норм ст. 255 Митного кодексу України) рішення про коригування митної вартості з врахуванням наявної у митного органу (та направленої декларанту) цінової інформації.

На виконання вищезазначених вимог митного органу позивачем станом на 11 год. 38 хв. 02.03.2023 надано відповідачу додаткові документи: витяги з електронного листування з покупцями про пропозицію ціни на аналогічні товари; звіт про незалежну оцінку товару від 01.03.2023 №024 разом з додатками. Також декларантом проінформовано митницю, що інші додаткові документи надати не має можливості.

Враховуючи, що у наявних в митного органу документах, які надавались декларантом на підтвердження заявленої митної вартості за основним методом (з урахуванням додатково наданих), відсутні всі відомості щодо фактично сплаченої ціни товарів та що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, повноту їх включення до ціни, та відповідно, до митної вартості товару, тому відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 02.03.2023 №UA902000/2023/000003/2 та видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902020/2023/000045.

Позивач не погоджуючись з прийнятими рішеннями відповідача звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Отже, відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм суд приходить до висновку, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Судом із матеріалів справи встановлено, що 10.02.2023 між позивачем (покупець) та Fresh Fruit Trade Albania sh.p.k (Албанія) (продавець) було укладено контракт №10/02 щодо постачання горіху волоського очищеного (ядро) у кількості 21,00 тон +/- 5%.

Пунктом 5.1 розділу 5 Контракту визначено, що ціна за тону горіху волоського очищеного (ядро) складає 1000,00 Доларів США, а загальна вартість товару складає 21000, 00 Доларів США +/- 5%. Вартість товару включає пакування та маркування, вартість усіх робіт пов`язаних з експертом, у тому числі видання всіх необхідних сертифікатів, біржові збори.

Розділом 6 Контракту передбачено, що завантаження товару проводиться на складі продавця. Базіси поставки DAP-Черкаси (Україна) згідно Інкотермс-2020.

Розділом 8 Контракту визначено, що покупець здійснює 100% оплату після доставки товару на склад покупця, впродовж 30 робочих днів. Покупець здійснює оплату у дол. США, прямим банківським переказом на валютний рахунок продавця.

27.02.2023 позивачем було надано відповідачу митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ та їй присвоєно №UA15U3, за якою в режимі імпорту задекларовано: товар №1 «горіхи волоські, очищені від шкаралупи ядро горіха волоського урожаю 2021 р.». Митна вартість товару була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, що становить 1 долар США за одиницю товару.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів заявлених за МД від 27.02.2023 №UA15U3 відповідачем встановлено, що декларантом заявлено митну вартість товару у сумі 1000 дол. США/тону із включенням всіх витрат з транспортування, пакування, маркування, вартість усіх робіт пов`язаних з експортом, у тому числі видання усіх необхідних сертифікатів (біржові збори).

На підставі наданих документів митним органом встановлено, що у наданих декларантом документах відсутні відомості про числові значення вищезазначених витрат (транспортування, пакування, маркування), які відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є обов`язковими складовими митної вартості.

Разом з цим, у митниці була наявна інформація щодо моніторингу зовнішніх товарних ринків, яка отримується митницею з офіційних джерел, станом на 31.12.2021 вартість горіху волоського 2021 року врожаю на умовах EXW-Європа становить 5655 дол.США/тону (видання ДП «Держзовнішінформ» «Огляд цін» №1 (203) січень 2022 року).

27.02.2023 декларантом отримано повідомлення від відповідача про те, що на виконання вимог ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультації між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 Митного кодексу України. Під час таких консультацій митниця і декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Якщо декларант володіє документально підтвердженою інформацією про митну вартість ідентичних або подібних товарів, або інформації яка може бути використана для визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст, ст. 62, 63 Митного кодексу України, відповідачем пропонувалось таку інформацію надати до митного органу. У разі відсутності такої інформації, просимо повідомити письмово. у зв`язку з тим, що відповідно до норм Митного кодексу України, не передбачено часові нормативи для проведення консультації між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, в разі не надання до митниці письмової інформації про наявність у декларанта цінової інформації або ж відсутність такої, з метою уникнення безпідставної затримки митного оформлення, а саме безпідставного перевищення часу виконання митної формальності, митницею буде прийнято (в найкоротший термін з дотриманням норм ст. 255 Митного кодексу України) рішення про коригування митної вартості з врахуванням наявної у митного органу (та направленої декларанту) цінової інформації.

На виконання вищезазначених вимог митного органу позивачем станом на 11 год. 38 хв. 02.03.2023 надано відповідачу додаткові документи: витяги з електронного листування з покупцями про пропозицію ціни на аналогічні товари; звіт про незалежну оцінку товару від 01.03.2023 №024 разом з додатками. Також декларантом проінформовано митницю, що інші додаткові документи надати не має можливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України зазначено, що митниця може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у випадку якщо декларантом не подано документи ч.ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, та у разі відсутності у цих документах усіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості. В разі якщо, митна вартість не може бути визначена за основним методом визначення митної вартості, то при цьому застосовується послідовно кожний наступний метод.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультації між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 Митного кодексу України. Під час таких консультацій митниця і декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

На виконання вимог ч. 5, 6 ст. 55, ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України та з метою обґрунтованого вибору методу та визначення основи митної вартості товару між декларантом та митницею проведено процедуру консультації під час проведення якої встановлено, що у декларанта та у митного органу відсутня цінова інформація щодо митних вартостей ідентичних товарів що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості відповідно до положень ст. 59 Митного кодексу України.

Верховний Суд України у рішенні від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15) зазначив, що «аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів».

Судом із матеріалів справи встановлено, що 02.03.2023 відповідачем повідомлено позивача, що на виконання вимог ч. ч. 3, 4 ст. 57 Митного кодексу України, між декларантом та митним органом проведено консультацію в ході якої встановлено, що у митного органу та декларанта відсутня інформація щодо митних вартостей ідентичних та подібних товарів щодо оцінюваного товару, які б реалізовувались на території України в максимально наближений період часу до часу ввезення партії оцінюваних товарів, що унеможливлювало застосування методів визначення митної вартості відповідно до положень ст. ст. 59, 60, 61 Митного кодексу України. Методи на основі віднімання та додавання вартостей не могли бути застосовані, так як у митного органу відсутня інформація про ціну товарів відповідно до вимог ст. ст. 62, 63 Митного кодексу України. На підставі вищевикладених обставин відповідачем було запропоновано декларанту визначити митну вартість товару за резервним методом, відповідно до положень ст. 64 Митного кодексу України, яка становить 3,44 дол. США/кг (джерело інформація: митна декларація від 21.12.2022 №UA305130/2022/45694).

Відповідно до ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Оскільки у спірних правовідносинах була наявна лише цінова інформація щодо митних вартостей подібних товарів, тому у результаті проведеної консультації між позивачем та відповідачем шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості, митні вартості товарів визначено саме за резервим методом визначення митної вартості, тому суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 02.03.2023 №UA902000/2023/000003/2 та видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902020/2023/000045.

Також судом встановлено, що вищезазначений товар (горіх волоський очищений (ядро) у кількості 21,00 тон) був випущений у вільний обіг не у відповідності до порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України (шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів), а за новою митною декларацією від 02.03.2023 №23UA35U0.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат та витрат на правничу допомогу адвоката відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ