Справа № 520/8692/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 р. Справа № 520/8692/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., м. Харків, повний текст складено 26.12.22 року по справі № 520/8692/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДМС України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДМС України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДМС України в Харківській області № 5906 від 26 вересня 2022 про відмову громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України повторно розглянути заяву громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення Головного управління ДМС України в Харківській області № 5906 від 26 вересня 2022 про відмову громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у справі № 520/8692/22 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильний висновок суду першої інстанції, який суперечить нормам міжнародного права, що захищають права людини та їх сім`ї, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у справі № 520/8692/22 та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Хотімля Давлеканівського району Башкирської АРСР. Національний паспортний документ № НОМЕР_1 , виданий 23.03.2016 ФМС 02101, терміном дії до 23.03.2026. Місце постійного проживання на території РФ зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну відносно ОСОБА_1 встановлено, що заявник є батьком громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.08.2020 та довідкою про реєстрацію особи громадянином України № НОМЕР_3 , виданою 19.11.2020 ГУ ДМС України в Харківській області.

Згідно свідоцтва про народження від 04.04.2018 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Уфа Республіки Башкортостан Російської Федерації.

Відповідно до свідоцтва від 27.04.2016 громадянин РФ ОСОБА_1 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_4 .

03.09.2021 ОСОБА_1 , перебуваючи в Україні на законній підставі (згідно відомостей інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан»), завернувся до Київського РВ у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області з клопотанням про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч.3 ст..4 ЗУ «Про імміграцію» від 07.06.2001.

24.09.2021 матеріали справи за вх. №6313-2188/6313-21 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянина РФ ОСОБА_1 надійшли на розгляд до ГУ ДМС України в Харківській області.

04.10.2021 на виконання вимог пунктів 9 та 14 Порядку провадження до ГВКР УСБУ в Харківській області, Укрбюро Інтерполу, Державної прикордонної служби, Київського ВП ГУ НП в Харківській області ГУ ДМС у Харківській області були направлені запити з метою перевірки вказаної іноземним громадянином - позивачем серед осіб, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до статті 10 Закону України "Про імміграцію".

За результатами перевірки здійсненої ГВКР УСБ України в Харківській області матеріали громадянина РФ ОСОБА_1 були повернуті до ГУ ДМС України в Харківській області із запереченням стосовно імміграції його в Україну.

Головне управління ДМС у Харківській області у висновку від 23.09.2022 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину РФ ОСОБА_1 зазначило, що Указом Президента України від № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 24.02.2022 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який відповідним Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

На період дії воєнного стану та протягом одного місяця після його припинення чи скасування законодавством визначені деякі особливості надання адміністративних послуг. Також зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб» зупинено строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні.

Через зазначені обставини рішення про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну прийнято у термін, що перевищує один рік з дня подання заяви.

Враховуючи висновки перевірки, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 10 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 та пунктом 16 Порядку провадження, ГУ ДМС у Харківській області вважало б відмовити в наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За наслідками розгляду заяви позивача та проведеної перевірки щодо позивача, Головне управління ДМС України в Харківській області від 26.09.2022 прийняло рішення на підставі п.4 ч.1 ст.10 Закону України «Про імміграцію» про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятого спірного рішення Головне управління ДМС України в Харківській області, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що, приймаючи оскаржуване рішення № 5906 від 26 вересня 2022 про відмову громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому зазначене рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання надання дозволу на імміграцію регулюється Законом України «Про імміграцію» та Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про імміграцію» іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

На підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 9 Закону України «Про імміграцію» заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Пунктом 10 Порядку №1983 встановлено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються до територіальних підрозділів за місцем проживання - особами, які тимчасово перебувають в Україні на законних підставах.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про імміграцію» для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: три фотокартки; копія документа, що посвідчує особу; документ про місце проживання особи; відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про імміграцію» вимога пункту 5 не поширюється на осіб, зазначених у пунктах 1, 3 частини третьої статті 4 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про імміграцію» для осіб, зазначених у пункті 1 частини 3 статті 4 цього Закону, крім зазначених документів подаються копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з громадянином України.

Колегія суддів зазначає, що позивач має право на отримання дозволу на імміграцію поза квотою імміграції у зв`язку з тим, що він понад два роки перебуває у шлюбі з громадянкою України, ним подано для цього необхідний пакет документів до уповноваженого органу.

Між тим, згідно з пунктом 12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам.

Пунктом 14 Порядку №1983 визначено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Відповідно до пункту 16 Порядку №1983 у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію визначені частиною першою статті 10 Закону України «Про імміграцію». Так, дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

З матеріалів справи встановлено, що для з`ясування питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію відповідачем направлено запити до компетентних органів щодо нього.

Згідно висновку Головного управління ДМС у Харківській області від 23.09.2022, за результатами перевірки, здійсненої ГВКР УСБ України в Харківській області матеріали громадянина РФ ОСОБА_1 були повернуті до Головного управління ДМС України в Харківській області із запереченнями стосовно імміграції його в Україну.

З урахуванням такої інформації уповноваженими посадовими особами відповідача складено висновок за результатами розгляду заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, який 23.09.2022 в установленому порядку затверджений начальником ГУ ДМС у Харківській області.

Таким чином, відповідач у визначеному законодавством порядку здійснив перевірку щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у наданні згаданого дозволу.

Колегія суддів встановила, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем на підставі матеріалів перевірки, здійсненої ГВКР УСБУ в Харківській області, якою матеріали справи позивача були повернуті до ГУДМС у Харківській області із запереченнями стосовно імміграції позивача в Україну.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, приймаючи оскаржуване рішення № 5906 від 26 вересня 2022 про відмову громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому зазначене рішення є правомірним і скасуванню не підлягає.

Посилання заявника апеляційної скарги на статті 2, 6, 8, 13 та 14 Європейську конвенція прав людини як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не приймає на підставі наступного.

Так, право на повагу до сімейного і приватного життя гарантовано ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (далі - Конвенція). Зокрема, відповідно до вказаної статті кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Частина 2 статті 8 Конвенції визначає, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, захист прав та свобод інших осіб.

Відповідно до п. 13 ст. 24 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

Доказів оскарження позивачем рішення ГВКР УСБ України в Харківській області, яким було повернуто до Головного управління ДМС України в Харківській області матеріали громадянина РФ ОСОБА_1 із запереченнями стосовно імміграції його в Україну, матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності рішення Головного управління ДМС України в Харківській області № 5906 від 26 вересня 2022 р.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 у справі № 520/8692/22 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 по справі № 520/8692/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко