Справа № 182/3919/22
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/3919/22
Провадження № 2-а/333/32/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача-адвоката Притули М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області,Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, щоПостановою відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, серія БАВ №601679 від 18.09.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що 18.09.2022 року, приблизно о 12 годині на в`їзді в с.Томаківка на блок-пост, він рухався, керуючи автомобілем та при ньому на той час не було посвідчення водія, чим порушив ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позивач зазначає, що він дійсно рухався 18.09.2022 року, приблизно о 12 годині на в`їзді в с.Томаківка на блок-пост, при ньому не було водійського посвідчення, він військовослужбовець та перебуває на військовій службі в військовій частині № НОМЕР_1 в м.Запоріжжі. Через військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», він відбував військову службу та був вимушений поїхати через Томаківський блок-пост, виконуючи свій обов`язок перед громадянами України, яким він віз харчові продукти на питну воду в зону бойових дій, та він розуміє те, що на ньому на той час була відповідальність за стан людей, які знаходяться під постійними обстрілами. Йому прийшов лист поштою, дата отримання 29.09.2022 року, де він не може чітко прочитати інформацію з постанови в належній якості, та не може прочитати ім`я та прізвище поліцейського, який видав йому постанову.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Інспектором у постанові не було повністю зазначено своє прізвище, ім`я та по батькові. Разом з тим, оскаржувана постанова не містить жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, у тому числі не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис події адміністративного правопорушення, як це вимагає ст. 283 КУпАП або ж відомостей про те що відповідний запис не здійснювався. Оскільки жодних доказів на підтвердження його вини поліцейським не надано, вважає, постанова не може вважатися законною.

Позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 601679 від 18 вересня 2022 року, винесену інспектором Відділенням поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20.400 гривень за ч.4 ст.126 КУпАП та закрити провадження у адміністративній справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року відкрито провадження по даній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги на підставах, викладених в позові, просили їх задовольнити в повному обсязі. Позивач зазначив, що він їхав на автомобілі та віз воду та харчі біженцям, був зупинений працівниками поліції, він повідомив працівникам поліції, що позбавлений права керувати транспортними засобами на 10 років за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП за постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя, постановленою в 2016 році. Дану постанову суду він не оскаржував. Після зупинки автомобіля працівниками поліції, які не дозволили далі їхати та відвезти продукти та воду постраждалим людям, він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_2 , який приїхав та сів за кермо автомобіля. Зазначив, що він відмовився підписувати постанову працівника поліції.

Відповідачі, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2023 року відповідачам надано час надати відповідь на позов і всі докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів. На виконання ухвали суду відповідачами надані відзиви на позовну заяву. Проти адміністративного позову відповідачі заперечують в повному обсязі, з огляду на наступне.

В обґрунтування відзиву Відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області зазначено, що відповідач склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №601679 від 18.09.2022 року щодо вчиненого адміністративного правопорушення передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, чим порушив ОСОБА_1 (далі - Позивач) п.2.1 Правил дорожнього руху України, а саме: будучи позбавлений права керувати транспортним засобом строком на 10 років від 24.10.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 .

Так, відповідно до вимог ст. 126 КУпПП, ним, поліцейським СРПП ВП №3 Нікопольського РУП старшим сержантом поліції Гардером Володимиром Івановичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №601679 від 18.09.2022 року відносно ОСОБА_1 . Вказаною постановою до правопорушника застосовано штраф у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. та ознайомлено правопорушника зі статтею 63 Конституції України, статтею 307, частиною 2 статті 308 КУпАІІ, роз`яснено про права правопорушника, відповідно до статті 268 КУпАП та про строк оскарження відповідно до статті 289 КупАП, але правопорушник ОСОБА_1 відмовився від підпису щодо отримання вищезазначеної постанови та від підпису про ознайомлення про його права.

Копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №601679 від 18.09.2022 року відносно ОСОБА_1 була направлена рекомендованим поштовим відправленням за вих. №463/6616 від 19.09.2022 року на адресу правопорушника, чим дотримано вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - вказана постанова серії БАВ №601679 від 18.09.2022 року і є предметом спору по даній справі.

Згідно з п. 2.1. Правил дорожнього руху України: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Визначення водій полягає в тому, що це особа, яка керує транспортним засобом і має при собі посвідчення водія /посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керування, знаходячись безпосередньо у транспортному засобі, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України.

Відповідач зазначає, що дана норма не містить ніяких виключень щодо військовослужбовців, що не звільняє від дотримання загальних правил дорожнього руху таких осіб, тому керуючись частиною 4 статті 126 КУпАП, ним було прийняте рішення про застосування до Позивача штрафу у розмірі 20 400 грн. за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, а саме, Позивач позбавлений таким правом строком на 10 років постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 року. Позивач знав про те, що він не має права керувати транспортним засобом, чим не дотримувався заборони, а також, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 року не передбачено жодних виключень щодо обставин, які дозволяли керувати транспортним засобом. Позивач неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності передбаченої статтею 130 КУпАП, керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до бази Інформаційного порталу національної поліції, Позивач за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2016 року був притягнений до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП - керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, відповідно до якої застосовується штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 року був притягнений до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 КУпАП - дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якої застосовується накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 року не передбачено жодних виключень щодо обставин, які дозволяли керувати транспортним засобом. Відповідач також зазначає, що Позивач позбавлений права керування транспортним засобом на 10 років із вилученням у нього посвідчення водія. Введення воєнного стану на території України не звільняє від дотримання вимог Правил дорожнього руху України та інших нормативно-правових актів України.

Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (а.с. 44-47).

Також до суду надійшов відзив від Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

В обґрунтування відзиву зазначено, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.09.2022 року серії БАВ № 601679 відповідає вимогам ст.283 КУпАП та складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Просять у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та додані до нього документи по справі № 182/3919/22 - відмовити в повному обсязі та розглядати справу за відсутності представника відповідача (а.с.51-57). На вимогу суду надано постанову про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.09.2022 року серії БАВ № 601679 (а.с.63).

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому позивачз аргументацією викладеною відповідачем у відзиві не згоден у повному обсязі. Зазначив, що він дійсно 18.09.2022 року керував автомобілем у стані крайньої необхідності для усунення небезпеки що загрожувала правам і свободам громадян. У вихідні дні його повідомили цивільні люди про те, що в с. Томаківка Нікопольського району Дніпропетровської області на світанку був здійснений ворожий обстріл та там є потерпілі люди і їм необхідно було доставити їжу, воду і медикаменти а на зворотньому шляху він мав би можливість і вивезти людей після обстрілу села.

Відповідно до статті 17 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вказується про обставини, що виключають адміністративну відповідальність. Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

На той час він діяв в інтересах людей, за власні гроші купив в торговій мережі АТБ харчі, мінеральну воду та медикаменти, погрузив у свій автомобіль та негайно виїхав до місця ворожого обстрілу у село Томаківку Нікопольського району Дніпропетровської області для надання допомоги постраждалому населенню. Про те що він спорядив повну машину продуктів харчування та мінеральної води про це бачили свідки які можуть це підтвердити.

Він усно пояснював поліцейському про те що везе продукти харчування, воду та медикаменти після ворожого обстрілу для постраждалого населення та має намір надати посильну допомогу і може після звільнення місця в автомобілі забрати людей та відвезти в безпечне місце. Його дії були направлені для усунення небезпеки, яка загрожувала життю та здоров`ю громадян.

При таких обставинах позивач вважає, що вини в скоєнні адміністративного правопорушення не має (а.с.66).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він допоміг купити воду та продукти харчування ОСОБА_1 і той поїхав на автомобілі в Томаковку відвезти їх біженцям. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_1 і пояснив, що його зупинили працівники поліції на посту і не дозволяють далі їхати, оскільки він не має водійських прав. Він приїхав на таксі на пост, сів за кермо автомобіля та вони поїхали з посту.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Керуючись ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та свідка, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №601679 від 18.09.2022 року, складеною поліцейським поліції СРПП старшим сержантом поліції Гардер В.І., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень за порушення вимог ч.4 ст.126 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 18.09.2022 року об 11.30 год на АД Н 23 274 км керував т.з. ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами на 10 років за постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 року, чим порушив п.2.1. ПДР України. Відео в архіві ВП № 3. ОСОБА_1 відмовився від підпису в постанові та отримання копії постанови (а.с.63).

Дану обставину підтверджено позивачем в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено і зазначені обставини не заперечуються позивачем, що згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 року позивач був притягнений до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 40 800,00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк десять років. Дана обставина йому була відома, постанова суду ним не оскаржувалась.

Приписами п. 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року та ст.222 КУпАП передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 32 Закону № 580-VIII, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І , п.2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч.4 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч.2 статті 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 у справі № 333/5271/16-п (провадження № 3/333/1205/16) на час винесення постанови інспектором УПП від 18.09.2022 року, набрала законної сили, оскільки не була оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.4 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із тексту постанови вбачається, що працівником поліції виявлено ,що позивач, позбавлений права керування транспортними засобами, 18.09.2022 року керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що не заперечується позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок про те, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовані доводами і доказами, наданими відповідачем.

Так, позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження наявності у нього права керування транспортним засобом, оскільки відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 року був притягнений до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 40 800,00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк десять років, на час розгляду справи дана постанова є чинною, а тому позивач не мав права керувати транспортним засобом.

Посилання позивача та представника позивача на обставину, що позивач віз продукти харчування під час дії воєнного стану та діяв в стані крайньої необхідності, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови, суд відхиляє, оскільки зазначена позивачем обставина не позбавляє позивача неухильно виконувати вимоги законодавства і під час воєнного стану. Дані доводи позивача суд розцінює як факт умисної поведінки позивача щодо намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення. Позивач є військовослужбовцем ЗСУ, доказів, що він виконував наказ командира у зазначений в постанові час не надав.

Крім того, позивач не був позбавлений права виконувати свої громадські обов`язки щодо надання допомоги постраждалим не порушуючи законодавства України та діючи в межах правових норм.

Встановлені обставини справи свідчать, що постанова серії БАВ №601679 від 18.09.2022 року, яку оскаржує позивач, відповідачем винесена з дотриманням вимог чинного законодавства в межах санкції ч. 4 ст. 126 КУпАП, при прийняті оскарженої постанови дотримано вимоги статті 283 КУпАП, у фабулі оскарженої постанови викладено опис обставин, встановлених під час розгляду справи; зазначено нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; під час прийняття зазначеної постанови інспектор поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 122, 241-246, 286 КАС України, ст.9, 126,222, 245, 247, 251, 258, 268, 276, 278, 279,280, 283, 287, 288, КУпАП, ПДР України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області,Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього адміністративного апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова