Справа № 140/12125/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

05 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/12125/23

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Ксензюк А.Я., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Ковельського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України, про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Ковельського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України, про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї (дружини), яка проживала разом з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року по 31 березня 2022 року у зв`язку із загибеллю останнього.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви (заяви) з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, Кодексу адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Із позовної заяви вбачається, що позивач, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час захисту незалежності та територіальної цілісності України та внаслідок цього визнати право на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї (дружини), яка проживала разом з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року по 31 березня 2022 року у зв`язку із загибеллю останнього.

При цьому суд зауважує, що у даному випадку позивачем не оскаржуються дії, бездіяльність та рішення суб`єкта владних повноважень, а заявляються лише вимоги щодо встановлення певного факту (проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час захисту незалежності та територіальної цілісності України та внаслідок цього визнання права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї (дружини), яка проживала разом з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року по 31 березня 2022 року у зв`язку із загибеллю останнього).

Так, відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У частині першій статті 315 Цивільного процесуального кодексу України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Поряд з цим, пункті 2 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Таким чином, спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства за місцем проживання заявника в порядку окремого провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час захисту незалежності та територіальної цілісності України та внаслідок цього визнання права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї (дружини), яка проживала разом з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року по 31 березня 2022 року у зв`язку із загибеллю останнього, не може бути розглянута в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, в тому числі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства в Ковельському міськрайонному суді Волинської області (відповідно до адреси ОСОБА_3 , вказаної в позовній заяві), тому у відкритті провадження у цій справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Ковельського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України, про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.Я. Ксензюк