Справа № 440/5399/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 р.Справа № 440/5399/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2022, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, по справі № 440/5399/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" (далі - позивач, ТОВ "БЕСТ") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області), у якій просить:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5 від 10 червня 2022 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 402541,90 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 по справі № 440/5399/22 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області форми "С" від 10 червня 2022 року №5.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6038 грн. 14 коп. (шість тисяч тридцять вісім гривень чотирнадцять копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що висновки суду про задоволення позову не відповідають обставинам справи, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 по справі № 440/5399/22 винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "БЕСТ" зареєстроване як юридична особа (ідентифікаційний код 30406433), основним видом економічної діяльності позивача є 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 22).

13.05.2022 в.о. начальника Головного управління ДПС у Полтавській області А. Якименко на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82, п.п. 69.27 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання платниками податків вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), прийнято наказ №478-п "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести з 13.05.2022 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків ТОВ "БЕСТ" (код за ) за місцем фактичного провадження діяльності АЗС, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Кагамлика, 82Б, за період з 03.04.2021 по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку (т. 1 а.с. 34, 95).

Перед початком фактичної перевірки 13.05.2022 керівнику структурного підрозділу ТОВ "БЕСТ" Лазаренко О.Б. пред`явлено службові посвідчення та направлення на перевірку від 13.05.2022 №775, 776, а також вручено копію наказу Головного управління ДПС у Полтавській області №478-П від 13.05.2022, що підтверджується відповідними відмітками про вручення та підписом уповноваженої особи у направленнях на перевірку, копії яких містяться у матеріалах справи (т. 1 а.с. 94, т. 1 зв. а.с. 94).

У термін з 13.05.2022 по 19.05.2022 посадовими особами ГУ ДПС у Полтавській області проведено фактичну перевірку ТОВ "БЕСТ", за результатами якої складено акт фактичної перевірки, що був зареєстрований 20.05.2022 за №1665/16/31/РРО/30406433 (т. 1 а.с. 37-38, 97-98).

У акті перевірки від 20.05.2022 №1665/16/31/РРО/30406433 зазначено, що СГ не забезпечено ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснення продажу лише тих товарів, що відображені у такому обліку, згідно інвентаризаційної відомості сума товарів, що реалізовується (здійснюється відпуск пального) та не обліковані у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання складає 402541,90 грн., а саме дизельне паливо ДП - 3-Євро5 ВО (код УКЗЕД ) в кількості 10183,20 л. по ціні реалізації (відпуску) 39,53 за 1 літр. В ході проведення перевірки фактичних залишків пального на АЗС станом на 13.05.2022 встановлено, що в резервуарі № 1 згідно показників рівноміра рівень палива складає 115,1 см., об`єм палива 10403,00 літра, згідно фактичних замірів метерштоком рівень палива в резервуарі складає 114,3 см., що згідно з гранувальною таблицею 10403,00 л. Згідно денного звіту РРО залишок пального (ДП) в резервуарі № 1 становить 219,82 літра. Таким чином, надлишок пального в резервуарів № 1 (дизельне паливо) складає 10183,2 л., ціна реалізації (відпуску) - 39.53 грн. Пальне (дизельне паливо ДП-3-Євро 5В0), яке знаходиться в резервуарі № 1 надійшло на АЗС згідно накладної № ПМ0000405 від 13.05.2022 в кількості 10300 кг. (внутрішнє переміщення ТТН -130507 від 13.05.2022). В журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС наданому в ході перевірки останній запис про надходження дизельного палива в резервуар № 1 виконано за 12.04.2022. Підприємством не виконано вимоги Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за №805/15496 (т. 1 а.с. 98).

За висновками акту перевірки від 20.05.2022 №1665/16/31/РРО/30406433 під час перевірки встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та порушення вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20.05.2008 №481/171/078/155.

Після ознайомлення з актом фактичної перевірки бланк №001458 від 19.05.2022, платник податків ТОВ "БЕСТ", , АЗС розташована за адресою: м. Полтава, вул. Кагамлика, 82Б, керівник структурного підрозділу АЗС Лазаренко О.Б., відмовився від підписання та отримання другого примірника акту фактичної перевірки, про що 19.05.2022 посадовими особами ГУ ДПС у Полтавській області складено акт №70/16-31-07-05 відмови від підписання (ознайомлення) та отримання акту фактичної перевірки бланк №001458 від 19.05.2022 (т. 1 а.с. 39, 99).

10.06.2022 на підставі акту фактичної перевірки від 19.05.2022 №1665/16/31/РРО/30406433 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "С" №5, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 402541,90 грн. (т. 1 а.с. 41, 93).

Копія розрахунку суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) наявна у матеріалах справи (т. 1 а.с. 42), відповідно до якої сума штрафної (фінансової) санкції 100% х 402541,90 = 402541,90 грн. застосована до позивача за не забезпечення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на підставі статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області форми "С" №5 від 10.06.2022 та звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем пункту 12 стаття 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", за яке до позивача застосовано фінансову санкцію на підставі статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а також правомірність розрахунку такої фінансової санкції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України)

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Закон Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

З урахуванням специфіки здійснення діяльності із роздрібної торгівлі нафтопродуктами та з метою встановлення єдиного порядку організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція № 281/171/578/155).

Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Згідно з підпунктом 10.2.10 пункту 10.2 Інструкції №281/171/578/155 на підставі товарно-транспортних накладних та акту приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП.

Підпунктом 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції №281/171/578/155 встановлено, що облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія.

У розділі 13 зазначеної Інструкції встановлені особливості проведення інвентаризації нафти та нафтопродуктів на підприємствах.

У свою чергу особливості обліку нафтопродуктів на АЗС визначені в розділі 16 Інструкції.

Положеннями пункту 16.1 Інструкції передбачено, що матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами нафтопродуктів у змінному звіті за формою №17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Враховуючи, що особливості обліку нафтопродуктів визначені також Інструкцією, згідно з якою, як уже зазначалося, на підставі товарно-транспортних накладних та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Разом з тим, згідно з підпунктом 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Отже, журнал обліку надходження нафтопродуктів та змінний звіт не є первинним чи зведеним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і порушення порядку ведення такого журналу саме по собі не свідчить про відсутність обліку товарів у розумінні пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17.05.2023 року у справі 640/20727/21.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено з матеріалів справи, під час проведення перевірки контролюючий орган, стверджуючи про порушення позивачем п. 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, посилається на відсутність у підприємства станом на час фактичної перевірки АЗС журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП, що дало підстави стверджувати про продаж та зберігання позивачем неоприбуткованих нафтопродуктів.

Тобто, податковий орган посилається на відсутність записів станом на час перевірки (13.05.2022 р.) в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП.

Однак, відсутність записів в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС на час перевірки не може свідчити про неоприбуткування позивачем нафтопродуктів та їх реалізацію, оскільки журнал обліку надходження нафтопродуктів та змінний звіт не є первинним чи зведеним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому порушення порядку ведення такого журналу саме по собі не свідчить про відсутність обліку товарів у розумінні п. 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Частинами першою та другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Контролюючим органом зроблено висновок про не облікування товару (пального) в установленому порядку на підставі того, що в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N13-НП на час проведення перевірки не було проведено відповідні записи.

За змістом норми пункту 12 частини першої статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації в порядку, встановленому законодавством, відповідає бухгалтерському обліку. Відтак, для встановлення факту не облікування товарів в установленому порядку слід перевірити відповідні бухгалтерські регістри та первинні документи, на підставі яких вони ведуться.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постанові від 14.07.2022 у справі №520/18801/2020, які підлягають обов`язковому врахуванню судом першої інстанції в силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі договору №2 від 08.04.2021, укладеного між ТОВ "БЕСТ" та ПП "Чернігівнафтопродукт" (постачальник), позивач придбав паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО за видатковими накладними від 22.02.2022 №РН-0002872, від 22.02.2022 №РН-002864, від 23.02.2022 №РН-0002981, від 23.02.2022 №РН-0002986, від 23.02.2022 №РН-0002964 та товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 22.02.2022 №, від 22.02.2022 №, від 23.02.2022 №, від 23.02.2022 №, від 23.02.2022 №, копії яких наявні у матеріалах справи /том 2 а.с. 238, 239, 244, 245, том 3 а.с. 1, 2, 8, 9, 15, 16/.

Частиною 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Інструкція про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 р. за № 893/4186 (надалі - Інструкція № 291), встановлює призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення методом подвійного запису інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов`язань та факти фінансово-господарської діяльності підприємств, організацій та інших юридичних осіб (крім бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності) незалежно від форм власності, організаційно-правових форм і видів діяльності, а також виділених на окремий баланс філій, відділень та інших відособлених підрозділів юридичних осіб (далі - підприємства).

За приписами Інструкції №291 на рахунку 28 "Товари" ведеться облік руху товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу. Цей рахунок використовують в основному збутові, торгові та заготівельні підприємства і організації, а також підприємства громадського харчування.

На промислових та інших виробничих підприємствах рахунок 28 "Товари" застосовується для обліку будь-яких виробів матеріалів, продуктів, які спеціально придбані для продажу, або тоді, коли вартість матеріальних цінностей, що придбані для комплектування на промислових підприємствах, не включається до собівартості готової продукції, що виробляється на цьому підприємстві, а підлягає відшкодуванню покупцями окремо.

Постачальницькі, збутові, торгові підприємства та організації на рахунку 28 "Товари" ведуть облік також покупної тари і тари власного виробництва, крім інвентарної тари, що служить для виробничих чи господарських потреб і облік якої ведеться на рахунку 11 "Інші необоротні матеріальні активи" чи 20 "Виробничі запаси".

Рахунок 28 "Товари" має такі субрахунки: 281 "Товари на складі" 282 "Товари в торгівлі" 283 "Товари на комісії" 284 "Тара під товарами" 285 "Торгова націнка" 286 "Необоротні активи та групи вибуття, утримувані для продажу"

На субрахунках 281-284 за дебетом відображається збільшення товарів та їх вартості, за кредитом - зменшення.

На субрахунку 281 "Товари на складі" ведеться облік руху та наявності товарних запасів, що знаходяться на оптових та розподільчих базах, складах, овочесховищах, морозильниках тощо.

Колегія суддів зазначає, що дизельне паливо ДП-3-Євро5-ВО (код УКТ ЗЕД ) станом на 13.05.2022 обліковувалося позивачем на рахунку 28 "Товари" субрахунок 281 "Товари на складі", що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 ТМЦ Місця зберігання Склад ПММ (т. 1 а.с. 234).

Накладною на внутрішнє переміщення №ПМ-0000405 від 13.05.2022 паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО (код УКТ ЗЕД ) у кількості 8642 кг (10300 л) на суму 253505,67 грн. переміщено на склад АЗС-1 ОПТ (АЗС м. Полтава, вул. Кагамлика, 82-Б) (т. 1 а.с. 58).

Відповідно до товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ТТН-130507 від 13.05.2022 дизельне паливо ДП - 3-Євро5 ВО (код УКЗЕД ) у загальному розмірі 8642 кг (10300 л) було перевезено зі складу, що знаходиться у с. Щербані Полтавського району вул. Центральна, 43 до АЗС по вул. Кагамлика, 82-Б, м. Полтава. (т. 1 а.с. 59).

Дана операція належним чином відображена у відповідних регістрах бухгалтерського обліку ТОВ "БЕСТ" на рахунку 28 "Товари" субрахунок 281 "Товари на складі", зокрема:

- у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 281 ТМЦ Місця зберігання Склад ПММ за 13.05.2022: обороти за період кредит - паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО (код УКТ ЗЕД ) у кількості 8642 кг на суму 253505,67 грн. (т. 1 а.с. 234);

- у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 281 ТМЦ Місця зберігання Склад АЗС-1 ОПТ за 13.05.2022: обороти за період дебет - паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО (код УКТ ЗЕД ) у кількості 8642 кг на суму 253505,67 грн. (т. 1 а.с. 235).

Зазначений обсяг палива дизельного код УКТ ЗЕД у кількості 10300 л відображений позивачем у службовому документі №26014 (ЕККР) як прихід пального 13.05.2022 (т. 1 а.с. 182) та у змінному звіті форми №17-НП АЗС м. Полтава, вул. Кагамлика, 82-Б за 13.05.2022 (т. 1 а.с. 180).

Відомості про передачу 13.05.2022 на АЗС м. Полтава, вул. Кагамлика, 82-Б палива дизельного у кількості 8642 кг також відображені у Товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) "Дизельне паливо" форми №31-1 ТОВ "БЕСТ" із зазначенням реквізитів товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ТТН-130507 від 13.05.2022 (т. 1 а.с. 184-186).

Таким чином, у позивача наявні первинні документи, що є підставою для їх оприбуткування та внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів, та документи, що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей до об`єктів торгівлі, облік товарних запасів ведеться відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Верховним Судом у постанові від 25.05.2022 у справі №1.380.2019.004011 (номер в ЄДРСР 104467030) викладено правовий висновок про те, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Колегія суддів зазначає, що у запиті на надання документів та їх належним чином завірених копій від 13.05.2022 контролюючим органом не запитувалися відповідні бухгалтерські регістри та первинні документи, на підставі яких вони ведуться (т. 1 зворот а.с. 101).

Між тим, єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів/газу скрапленого є співставлення даних обліку звітів АЗС та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів (в тому числі газу скрапленого), які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів (газу скрапленого).

Зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду від 12.03. 2020 року у справі № 823/1917/16, від 25.05.2022 у справі № 1.380.2019.004011.

Згідно статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктами 4.2.5.4-4.2.5.6 пункту 4.2 Інструкції №281/171/578/155 передбачено, що для дистанційного керування паливно-роздавальними колонками мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів.

Місцеве керування паливно-роздавальними колонками має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1 % від об`єму відпущених пального або олив.

Наведені законодавчі норми свідчать про те, що після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1%. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що представником позивача було надано пояснення, що оскільки у резервуарі 1 зберігалося залишки у кількості 219,82л дизельного палива Еnergy-ДП-Л-Євро4-ВО ), а ТОВ "БЕСТ" вже не мало можливості надалі закупляти такий товар, було вирішено резервуар №1 використати для зберігання та реалізації палива дизельного ДП-3-Євро5-ВО (код УКТ ЗЕД ), однак, модифікація реєстратора розрахункових операцій, який використовується ТОВ "БЕСТ" - СЕККА "МАРІЯ-303А1", заводський номер 3В191035591, дата випуску 12.06.2019, дозволяє запрограмувати лише один код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД в назві одного виду (марки) товару (ГСМ), на підтвердження чого до суду позивачем надано лист ТОВ "Дельфін-сервіс" вих. №2106/22 від 21.06.2022, який є центром сервісного обслуговування РРО "МАРІЯ-303А1", заводський номер 3В191035591, що знаходиться за адресою АЗС Україна, Полтавська область, вул. Кагамлика, 82Б.

У паспорті Апарату електронного контрольно-касового спеціалізованого для АЗС та АГНКС З СКЕФ "МАРІЯ-303А1" вказано про максимальну кількість марок пального для РРО - 12, що свідчить про те, що технічно можливо підключити до цього реєстратора розрахункових операцій 12 резервуарів із 12 марками пального та що не спростовує зміст листа ТОВ "Дельфін-сервіс" вих. №2106/22 від 21.06.2022 про те, що модифікація реєстратора розрахункових операцій, який використовується ТОВ "БЕСТ" - СЕККА "МАРІЯ-303А1" дозволяє запрограмувати лише один код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД в назві одного виду (марки) товару (ГСМ), тобто у якому йдеться про один резервуар, що з`єднаний з РРО.

Враховуючи вищезазначене, позивачем доведено, що ТОВ "БЕСТ" мало можливість запрограмувати через реєстратор розрахункових операцій СЕККА "МАРІЯ-303А1" лише один код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД в назві одного виду товару.

Щодо посилання апелянта на те, що у ході проведення перевірки фактичних залишків пального на АЗС станом на 13.05.2022 встановлено, що в резервуарі №1 згідно показників рівнеміра рівень палива складає 115,1 см, об`єм палива 10403,0 л, згідно фактичних замірів метерштоком рівень палива резервуарі складає 114,3 см, що згідно з градуювальною таблицею складає 10403,0 л. Згідно денного звіту РРО залишок дизельного палива в резервуарі №1 становить 219,82 л., а тому надлишок пального в резервуарі №1 (дизпаливо) склав 10183,2 л, ціна реалізації (відпуску) 39,53 грн. за літр, колегія зазначає наступне.

Згідно до змінного звіту АЗС від 13.05.2022 (форма 17-НП) станом з 0:00 по 18:45 залишок в резервуарі №1 з дизельним паливом ДП- 4 на початку зміни становив 259,82, обліковий залишок на кінець зміни 0,00, зазначене відображено у службовому документі №26004 (ЕККР).

Таким чином, резервуар №1 станом на 18:45 год. був порожній.(т.1 а.с.178)

Згідно до змінного звіту АЗС від 13.05.2022 (форма 17-НП) станом з 18:45 по 23:45 залишок в резервуарі №1 з дизельним паливом ДП-5 становить 0,00 за ТТН 10 300 обліковий залишок на кінець зміни 10 300.(т.1 а.с.180)

Отже, згідно до змінних звітів позивачем було реалізовано з резервуара №1 саме дизельне паливо ДП-4, а з 18:45 по 23:45 в резервуарі №1 вже містилось дизельне паливо ДП 5.

Таким чином, в резервуарі №1 містилось дизельне паливо ДП - 3-Євро5 ВО (код УКЗЕД ).

Враховуючи вищезазначене, матеріалами справи підтверджено, що 13.05.2022 відповідний обсяг палива дизельного код УКТ ЗЕД у кількості 10300 л відображений позивачем як прихід пального у РРО, службовий документ №26014 (ЕККР).

Паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО (код УКТ ЗЕД ) у кількості 8642 кг (10300 л) на суму 253505,67 грн., яке накладною на внутрішнє переміщення №ПМ-0000405 від 13.05.2022 було переміщено на склад АЗС-1 ОПТ (АЗС м. Полтава, вул. Кагамлика, 82-Б), не було реалізовано позивачем на час проведення фактичної перевірки 13.05.2022, жодного факту реалізації цього палива контролюючим органом не встановлено та у акті перевірки не зафіксовано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що під час фактичної перевірки відповідачем не встановлено ціну реалізації палива дизельного ДП-3-Євро5-ВО ), а використано ціну реалізації іншого дизельного палива Еnergy-ДП-Л-Євро4-ВО ) 39,53 за 1 літр, яка зазначена у змінному звіті АЗС форми №17-НП за 12.05.2022 та у Х-звіті №0990 за 13.05.2022.

Відповідно, за відсутності встановленого факту реалізації необлікованого товару відсутні й підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів робить висновок, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем пункту 12 стаття 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", за яке до позивача застосовано фінансову санкцію на підставі статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з приписами вказаних вище нормативно-правових актів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення №5 від 10 червня 2022 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 402541,90 грн. винесено необґрунтовано, у зв`язку з чим підлягає скасуванню як протиправне.

Доводи відповідача щодо необґрунтованості та завищенням витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При визначенні суми відшкодування суд враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що в позовні було заявлено клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду договір про надання правничої допомоги №01-14/06/22 від 14.06.2022; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на виконання договору №01-14/06/22 про надання правничої допомоги від 14.06.2022; платіжне доручення №556 від 21.06.2022.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ "БЕСТ" уклало з Адвокатським бюро "Олени Панченко" договір про надання правничої допомоги №01-14/06/22 від 14.06.2022.

Відповідно до пункту 2.1 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському бюро за надану у межах цього договору правову допомогу за годину роботи становить 50% прожиткового мінімуму для працездатний осіб, встановленого на день оплати, але не більше 12000 грн. за виконання робіт, зазначених у п.1.1 даного договору. Оплата гонорару проводиться на підставі рахунку-фактури, але не пізніше дати подання позовної заяви до суду.

Сторонами договору складено та підписано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на виконання договору №01-14/06/22 про надання правничої допомоги від 14.06.2022, згідно якого всього витрачено 21 годину та розмір компенсації витрат на правничу допомогу станом на 23.06.2022 становить 26050,50 грн.

Пунктом 2 встановлено, що згідно умов даного договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатському бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, за годину роботу становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, але не більше 12000,00 грн. за виконання робіт визначених в п. 1.1. даного договору. Оплата гонорару проводиться на підставі рахунку - фактури, але не пізніше дати подання позовної заяви до суду.

Згідно до пункту 3 на дату складання даного акту Клієнт провів оплату послуг Адвокатського бюро в сумі 12000,00 грн.

Також, адвокатським бюро "Олени Панченко" складено рахунок№25/22 від 14.06.2022 на оплату надання правничої допомоги на суму 12000 грн та платіжне доручення №556 від 21.06.2022 на суму 12000 грн.

Отже, в підтвердження надання правової допомоги позивачем надано відповідні документи.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.134 КАС України).

Колегія суддів аналізуючи наведені положення процесуального закону вважає, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.05.2021 року у справі № 640/2076/19, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При вирішенні питання про співмірність розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та виконаними адвокатським об`єднанням роботами (наданими послугами) судом також враховує наявність сталої судової практики щодо вирішення спору з аналогічних по суті правовідносин.

Таким чином, враховуючи ціну позову, обставини цієї справи та надані позивачем докази в їх сукупності та, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають стягненню на користь позивача в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 по справі № 440/5399/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 02.06.2023 року