Справа № 380/9929/21
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року

м. Київ

справа №380/9929/21

адміністративне провадження № К/990/14598/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Л В Лімітед" на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року (судді: Глушко І.В., Довга О.І., Запотічний І.І.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Л В Лімітед" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

в с т а н о в и в :

14 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» (далі - ТОВ «Агро Л В Лімітед», позивач) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 12.06.2020 UA209000/2020/000025/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.06.2020 UA 209150/2020/00019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року позов було задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2022 року рішення суду першої інстанції було скасовано, а адміністративний позов залишено без розгляду.

За результатами касаційного перегляду Верховний Суд прийняв постанову від 03 листопада 2022 року, якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Л В Лімітед" задовольнив частково: скасував постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2022 року, а справу направив до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Мотивами такого рішення суду касаційної інстанції слугувало те, що, приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції не розглянув подане позивачем клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду та не надав оцінки поважності підстав пропуску строку звернення до суду. Отже, висновки суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду є передчасними та такими, що сформовані за неповної оцінки обставин щодо поважності підстав пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

За наслідками нового розгляду постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року апеляційну скаргу Львівської митниці задоволено частково: рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року скасовано, адміністративний позов ТОВ «Агро Л В Лімітед», - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із таким рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити на продовження розгляду. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що зміна сталої судової практики, яка відбулась в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, не залежить від платників податків, а тому порушення строків звернення до суду у таких випадках повинні розглядатись судами як поважна причина пропуску строку при вирішенні питання поновлення строку звернення до суду, в інакшому випадку платник податків фактично втрачає можливість захистити свої права та інтереси шляхом звернення до суду через порушення строків звернення до суду з об`єктивних та поважних причин.

Як підставу касаційного оскарження позивач вказав п.1 ч.4 ст. 328 КАС України, неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 11.08.2021 року по справі №541/1949/19 та від 26.11.2020 року по справі №500/2486/19 щодо оцінки поважності причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду у зв`язку із зміїною судової практики.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 12 червня 2020 року уповноваженим представником ТОВ «Агро ЛВ Лімітед», - ТОВ «Преміум-Логістик», було подано митну декларацію №UА209150/2020/009719 з пакетом документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За результатами перевірки такої митної декларації державним інспектором Галицької митниці ДФС відмовлено в оформленні (випуску) товару, що підтверджується Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 12.06.2020 №UA209150/2020/00019, та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 12.06.2020 №UA209000/2020/000025/2.

Вважаючи прийняті митним органом рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними позивач звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що митним органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції з посиланням на положення статей 122, 123, 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом. Обґрунтовуючи свою позицію висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 травня 2021 року по справі №826/13159/17, від 18 лютого 2021 року по справі №826/14826/16, від 18 червня 2020 року по справі №805/1536/17-а, відповідно до яких нормами ПК України та МК України не встановлено спеціальних строків звернення до суду з приводу оскарження рішення про коригування митної вартості товарів чи картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а тому, в даному випадку, підлягають застосуванню положення ч.2 ст.122 КАС України, якою передбачено шестимісячний строк звернення до суду з позовом.

При цьому, оцінюючи поважність наведених позивачем причин пропуску такого строку, а саме доводи щодо зміни судової практики, судом було враховано, що як на момент прийняття Львівською митницею спірних рішень, так і на момент подання позовної заяви та відкриття провадження у справі така практика вже існувала.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені у нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обрахунку його початку, але й матеріальний зміст правовідносин, з приводу захисту прав, свобод та інтересів у яких особа звертається до суду.

При цьому Суд звертає увагу на те, що різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань або інші рішення) об`єктивно здатна впливати та зумовлювати різницю у підходах щодо встановлення строків звернення до суду.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах. Водночас, вона передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

З матеріалів справи слідує, що позовні вимоги у даному спорі стосуються правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників і відповідальність визначена главою 4 Митного кодексу України (далі - МК України).

Частиною 1 статті 24 МК України передбачено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.24 МК України предметом оскарження є рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні .

Як слідує зі змісту ч.3 ст.24 МК України, правила глави 4 застосовуються у всіх випадках оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, крім оскарження постанов по справах про порушення митних правил та випадків, коли законом встановлено інший порядок оскарження зазначених рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ч.1 ст.29 МК України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Так, за приписами ч.5 ст.24 МК України оскарження податкових повідомлень-рішень органів доходів і зборів здійснюється у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

За приписами статей 56 та 102 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності рішення контролюючого органу протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

Своєю чергою Верховний Суд неодноразово акцентував увагу на тому, що даними статтями врегульовано питання застосування спеціальних строків давності у разі визначення податкових зобов`язань. Тобто, строк у 1095 днів може застосовуватись у випадку, коли суб`єктом звернення є платник податку та стосується таке звернення оскарження рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання.

За визначенням, що міститься у пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Поряд із цим рішення про коригування митної вартості товарів не є тотожним податковому повідомленню-рішенню, оскільки рішення про коригування митної вартості товарів лише встановлює результати здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 54 та 55 МК України, а податкове повідомлення-рішення приймається на інших підставах, створює інші правові наслідки та містить податкове зобов`язання для платника податків.

Відтак, ані норми податкового, ані норми митного законодавства не встановлюють спеціальних строків звернення до суду з приводу оскарження рішення про коригування митної вартості товарів чи картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспотних засобів комерційного призначення, а тому суд апеляційної інстанції, з урахуванням практики Верховного Суду, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку застосуванню підлягають положення ч.2 ст.122 КАС України, якими передбачено шестимісячний строк звернення до суду з позовом.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів не знаходить передбачених законодавством підстав для відступлення від правових висновків, зазначених у наведених вище постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №826/13159/17, від 18.02.2021 у справі №826/14826/16 та від 18.06.2020 у справі №805/1536/17-а.

Зважаючи на те, що рішення, з приводу правомірності яких виник спір, датовані 12 червня 2020 року, а з даним позовом ТОВ «Агро Л В Лімітед» звернулося до суду лише 14 червня 2021 року, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вищенаведених правових висновків Верховного Суду дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Надаючи оцінку наведеним позивачем підставам пропуску строку звернення до суду на предмет їх поважності, суд апеляційної інстанції відхилив їх як такі, що не є об`єктивно непереборними та фактично залежали від волевиявлення позивача. При цьому зауваживши, що як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом існувала стала судова практика Верховного Суду, яка передбачала застосування до таких спорів саме положень ч.2 ст.122 КАС України.

Оцінюючи доводи касаційної скарги щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що такі ж доводи позивач наводив і в апеляційній інстанції, вони були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом норм матеріального або процесуального права при вирішенні судом цього питання, у касаційній скарзі не наведено і не доведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед», - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська