Справа № 460/6587/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2023 року м. Рівне №460/6587/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Войтюк К.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
доРівненської митниці
про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування карток відмови, рішення про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці (далі - Митниця, відповідач), просить визнати протиправними дії щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ФОП ОСОБА_1 , за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються; визнати протиправними та скасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2022/001109, № UA204020/2023/000056; визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA204020/2022/000058/2 від 14.11.2022 та № UA204020/2023/000007/2 від 24.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.10.2021 між Компанією "Kargro Banden BV" (Нідерланди) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено зовнішньоекономічний контракт № MCGRO-010121 на поставку вантажних шин, що були у вжитку та придатні для подальшого використання. З метою митного оформлення ввезених товарів позивачем подано до митного органу митні декларації № 22UA12U7 від 14.11.2022 та № 23UA34U1 від 24.01.2023, в яких митна вартість вказаного товару визначена за основним методом, тобто за ціною договору. Вказав, що до митного оформлення було подано усі документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість придбаних товарів. Вважає, що прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є необґрунтованими та протиправними, оскільки відповідачем в оскаржуваних рішеннях не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Ухвалою від 17.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.04.2023.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с.75-78). Зазначив, що при проведенні у відповідності до положень ст. 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митними деклараціями, встановлено, що у документах, наданих декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містяться всі дані відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та виявлені окремі розбіжності або неточності. Таким чином, відповідач вважає, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті ним в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

11.04.2023 позивач подав відповідь на відзив, в якій вказав на необґрунтованість наведених відповідачем аргументів, які не спростовують суті позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 24.04.2023 підготовче засідання відкладено на 08.05.2023.

Ухвалою від 08.05.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.05.2023.

Позивач в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні 29.05.2023 представник відповідача повністю підтримав свої заперечення з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 29.05.2023 закінчено судовий розгляд проголошенням вступної та резолютивної частини судового рішення.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

05.10.2021 між Компанією "Kargro Banden BV" (Продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) укладено контракт №MCGRO-010121 (далі Контракт; а.с.26).

Відповідно до п.1.1 Контракту Продавець продає, а Покупець купує вантажні шини, що були у використанні, придатні для подальшого використання, надалі Товар, на умовах ІНКОТЕРМС - 2010 року.

Згідно з п.1.2 Контракту загальна орієнтовна кількість шин, яка буде поставлена за цим Контрактом, становить 50 000 вживаних шин, ця кількість буде поставлена партіями протягом 2021 2025 років.

Товар поставляється партіями. Асортимент, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість партії товару зазначається в інвойсі. Інвойс надається на кожну партію товару. Інвойс є невід`ємною частиною цього Контракту (п.1.3, 1.4 Контракту).

За змістом п.2.1, 2.2. та 2.4 Контракту ціна на товар встановлена в Євро. Ціна товару вказана в інвойсах. Загальна сума контракту складає 500000,00 Євро.

Відповідно до п.3.1 Контракту Покупець оплачує товар шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця. Оплата провадиться протягом 30 днів з дня отримання товару Покупцем, якщо інше не зазначено в інвойсі. Покупець має право провести передоплату за товар.

На виконання Контракту позивачем придбано товару, митне оформлення якого відбувалося у Рівненській митниці.

Суд встановив, що декларантом позивача було оформлено та подано митному посту «Рівне» Рівненської митниці митну декларацію № 22UA12U7 від 14.11.2022 (а.с. 27-28), за якою було заявлено до митного оформлення товари № 1-6 «Шини пневматичні гумові, що вже використовувались, для вантажних автомобілів, придатні подальшого використання» за рівнем митної вартості: товар № 1 - 0,5215 USD/кг, товар № 2 - 0,5218 USD/кг, товар № 3 - 0,5187 USD/кг, товар №4 - 0,5222 USD/кг, товар №5 - 0,5215 USD/кг, товар № 6 - 0,5213 USD/кг, в залежності від ваги (розміру) шини, за першим методом за ціною договору, на комерційних умовах поставки FCA Emmeloord.

Разом з митною декларацією декларантом було подано пакет супровідних документів, в т.ч.:

- пакувальний лист (Packing list) №Б/Н від 09.11.2022;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № VFK22-07447 від 09.11.2022;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) №VFK22-07447 від 09.11.2022;

- декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №VFK22-07447 від 09.11.2022;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 11.11.2022;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 09.11.2022;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №MCGRO-010121 від 05.10.2021;

- договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021;

- договір (контракт) про перевезення №07/11/22 від 07.11.2022;

- заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів №12220/22 від 20.10.2022;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером №VFK22-07447 від 09.11.2022;

- копія митної декларації країни відправлення № 22NLLA9J3EACBTWD50 від 09.11.2022.

14.11.2022 на вимогу Митниці про надання додаткових документів позивачем були надані: лист пояснення б/н від 14.11.2022, договір перевезення 07/11/22 від 07.11.2022, цінова інформація про аналогічний товар.

За результатами опрацювання поданої митної декларації та документів Митницею винесена картка відмови у прийнятті митної декларації № UA204020/2022/001109 (а.с. 34) та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2022/000058/2 від 14.11.2022 (а.с.32-33 ), яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 66,43 до 77,95 Євро /шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,19 Євро/ кг нетто).

Митниця вважала, що митна вартість імпортованих товарів № 1-6 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з:

1. Відмовою в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право впевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст. 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.

2. Митниця володіє інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, схожих за призначенням, країною виробництва тощо, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Позивач подав нову митну декларацію № 22UA71U2 від 15.11.2022 (а.с.30-31) за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Також суд встановив, що відповідно до Інвойс № VFK23-00314 від 19.01.2023 (а.с.29) позивач узгодив з продавцем-нерезидентом номенклатуру, ціну та кількість партії товару, а саме загальна кількість 242 штук, на загальну суму на умовах FCA (Montfoort ) - 8945,00 Євро.

Для здійснення митного оформлення увезеного товару позивачем була подана до Рівненської митниці електронна митна декларація № 23UA34U1 від 24.01.2023 (а.с. 53-55) разом з пакетом супровідних документів, в т.ч.:

- пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 19.01.2023;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №VFK23-00314 від 19.01.2023;

- автотранспортна накладна (Road consignment note)№VFK23-00314 від 19.01.2023;

- декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № VFK23-00314 від 19.01.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №24/01-1 від 24.01.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № MCGRO010121від 05.10.2021;

- договір про надання послуг митного брокера від 25.01.2021;

- договір (контракт) про перевезення б/н від 01.01.2021;

- заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів №12220/22 від 20.10.2022;

- декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером №VFK23-00314 від 19.01.2023;

- інші некласифіковані документи Прайс-лист б/н від 19.01.2023;

- копія митної декларації країни відправлення №23NLLD36P4AQPUWD54 від 19.01.2023.

В митній декларації № 23UA34U1 від 24.01.2023 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 37,67 до 47,90 Євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,66 Євро/ кг нетто).

24.01.2023 на підставі вимоги Митниці про надання додаткових документів позивачем було надано лист пояснення б/н від 24.01.2023 (а.с. 50).

За результатами опрацювання Митницею поданої митної декларації та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації №UA204020/2023/000056 (а.с. 51-52) та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000007/2 від 24.01.2023 (а.с. 56-57), яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 75,74 до 89,758 Євро /шт в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,19 Євро/ кг нетто).

Митниця вважала, що митна вартість імпортованих товарів № 1-10 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з:

1. Відмовою в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право впевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.

2. Митниця володіє інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, схожих за призначенням, країною виробництва тощо, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Позивач подав нову митну декларацію № 23UA22U4 від 25.01.2023 (а.с.48-49), за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Вважаючи протиправними дії Митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої за першим методом (за ціною договору щодо товарів, які імпортуються), а також протиправними картки відмови в прийнятті митних декларацій та рішень про коригування митної вартості товарів № UA204020/2022/000058/2 від 14.11.2022 та № UA204020/2023/000007/2 від 24.01.2023, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Частиною 2 статті 321 Митного кодексу України передбачено, що у разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується: у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму (п.1 ч.6 ст.321 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.1, 2 ст. 53 Митного кодексу України).

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч. 9 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч. 11, 12 ст. 264 Митного кодексу України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Всупереч вищевказаним вимогам чинного законодавства, відповідачем в оскаржуваних рішеннях не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та, як наслідок, до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Так, судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості № UA204020/2022/000058/2 від 14.11.2022 зазначено, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, зокрема: Згідно пункту 3.1 Контракту від 05.10.2021 № MCGRO-010121 оплата проводиться протягом 30 днів з дати отримання товару Покупцем, якщо інше не зазначено в інвойсі. Покупець має право провести попередню оплату за товар. В інвойсі від 09.11.2022 VFK22-07447 зазначено: Оплата 30 днів нетто. Отже умови оплати, що зазначені в інвойсі, не дають можливості однозначно ідентифікувати оплату протягом 30 днів з дати отримання товару. В супереч вимогам частини 2 статті 53 МКУ, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару не надано, а оплату протягом 30 днів з дати отримання товару не підтверджено поданими до митного оформлення документами.

З цього приводу слід зауважити, що, як встановлено судом, порядок оплати за поставлений Товар визначений відповідно до п.3.1. контракту від 05.10.2021 № MCGRO-010121 і передбачає, що оплата проводиться в термін 30 днів з дати отримання товару, тобто шляхом відтермінування платежу, якщо інше не передбачено в інвойс. Покупець має право провести передплату за Товар.

При цьому, відповідно до інвойс від 09.11.2022 VFK22-07447, інший порядок оплати не передбачений.

Крім того, відповідно до статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено.

Зміст цієї норми вказує на те, що митне оформлення товару повинно бути здійснено як у випадку, коли оплата за договором здійснена вчасно, так і у випадку, коли оплата за товар здійснена з порушенням встановлених строків або не сплачена взагалі.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17 зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

До того ж обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18.

Також суд критично оцінює зауваження відповідача щодо наданого до митного оформлення Прейскуранта (прайс-лист) компанії Kargro Banden BV (який не є виробником товару) від 09.11.2022 б/н, проте за усіма товарами в митній декларації зазначено про різних виробників відповідно до інформації, вказаної в інвойсі від 09.11.2022 VFK22-07447, що, на думку Митниці, ставить під сумнів Прейскуранта (прайс-лист) виробника товару.

Суд зазначає, що компанія Kargro Banden BV є продавцем за зовнішньоекономічним договором № MCGRO-010121, а відображена у прайс-листі вартість товарів відповідає тій вартості, що визначена у інвойс № VFK22-07447 від 09.11.2022.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що сам факт надання позивачем прайс-листа, виданого експортером, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару.

Крім цього, прайс-лист б/н від 09.11.2022 містить комерційну пропозицію постачальника необмеженому колу потенційних покупців.

Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому Митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Обов`язкове подання прайс-листа частиною 2 статті 53 МК України не передбачено.

Щодо зауваження Митниці про те, що в поданій копії експортної декларації країни відправлення від 09.11.2022 № 22NLLA9J3EACBTWD50 (а.с.60) відсутні реквізити інвойсу від 09.11.2022 № VFK22-07447, у зв`язку з чим не можливо поширити таку митну декларацію на декларовану парію товару, суд зазначає наступне.

Як встановлено під час судового розгляду справи, в експортній митній декларації №22NLLA9J3EACBTWD50 від 09.11.2022 зазначено відомості про постачальника (Kargo Bander BV) та покупця ( ОСОБА_1 ); кількість товару - 300 штук; вагу товару - 16980,00 кг; вартість товару - 6600,00 Євро; номер автотранспортного засобу, яким здійснювалось перевезення товару BC8405IM/BC0235XM. Такі відомості в повній мірі кореспондують даним, зазначеними в митній декларації №22UA12U7 від 14.11.2022, а також узгоджуються з поданими до митного оформлення документами. Крім того, експортна митна декларація №22NLLA9J3EACBTWD50 від 09.11.2022 містить посилання на інвойс № VFK22-07447 (графа 7 та графа 32 декларації).

Таким чином, цілком можливо ідентифікувати митну декларацію країни відправлення з партією декларованого товару, а відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів договору (контракту) та/або інвойс не впливає на числові значення складових митної вартості.

Також суд встановив, що до митного оформлення позивачем було надано довідку про транспортні витрати б/н від 11.11.2022, що містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону м. Emmeloord (Голландія) м/п Рава Руська- Хребенне (Україна) та містить номер автотранспортного засобу, яким було здійснено перевезення (BC8405IM/BC0235XM), номер автотранспортної накладної (CMR) № VFK22-07447 від 09.11.2022, номер інвойс VFK22-07447 від 09.11.2022, що відповідає змісту інших товаросупровідних документів та дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості поставки.

Додатково витрати на транспортування підтверджують досліджені судом докази, а саме: Договір перевезення 07/11/22 від 07.11.2022, рахунок на оплату послуг № 171122 від 16.11.2022; акт надання послуг № 171122 від 16.11.2022; платіжне доручення про оплату послуг перевезення № 9965 від 25.11.2022.

Суд зауважує, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція наведена в рішеннях Верховного Суду у від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 31 січня 2018 року у справі №810/2839/17, від 21 листопада 2019 року у справі №804/9754/15, від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18, від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020.

З огляду на наведене, суд вважає, що наведені Митницею в рішенні про коригування митної вартості № UA204020/2022/000058/2 від 14.11.2022 аргументи є необґрунтованими, не свідчать, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності чи неточності, а тому не ставлять під сумнів правильність визначення декларантом митної вартості товару за першим методом.

Також суд встановив, що в рішенні про корегування митної вартості № UA204020/2023/000007/2 від 24.01.2023 Митницею наведені аналогічні проаналізованим вище зауваження.

Щодо оплати поставленого товару такі доводи спростовуються дослідженими судом доказами, а саме умовами Контракту від 05.10.2021 № MCGRO-010121, інвойсом від 19.01.2023 № VFK23-00314, якими передбачено відтвермінування платежів.

Щодо наданого до митного оформлення Прейскуранта (прайс-лист) виробника товару від 19.01.2023, виданого компанією Kargro Banden BV, що не є виробником товарів. Такі доводи суд не бере до уваги з мотивів, наведених вище по тексту судового рішення, по попередній поставці партії товару.

Суд не погоджується з доводами Митниці про неможливість поширення наданої до митного оформлення експортної митної декларації країни Нідерланди від 19.01.2023 № 23NLLD36P4AQPUWD54, з причини відсутності в ній реквізитів інвойсу від 19.01.2023 № VFK23-00314. Як встановлено судом, в експортній митній декларації зазначено відомості про постачальника (Kargo Bander BV) та покупця ( ОСОБА_1 ); кількість товару - 242 штук; вагу товару - 16480,00 кг; вартість товару - 8945,00 Євро; номер автотранспортного засобу, яким здійснювалось перевезення товару BC1506PE/BC3836XF, що відповідають таким відомостям, зазначеним в митній декларації № 23UA34U1 від 24.01.2023 та поданих до митного оформлення документах. Крім того, експортна декларація №23NLLD36P4AQPUWD54 від 19.01.2023 містить посилання на інвойс № VFK23-00314 (графа 7 та графа 32 декларації).

За таких обставин відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів договору (контракту) та/або інвойс не впливає на числові значення складових митної вартості.

Також суд встановив, що надана до митного оформлення довідка про транспортні витрати № 24/01-1 від 24.01.2023 містить відомості про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону м. Монфорт (Голландія) м/п Краківець (Україна) та містить номер автотранспортного засобу, яким було здійснено перевезення (BC1506PE/BC3836XF), номер автотранспортної накладної (CMR) № VFK23-00314 від 19.01.2023, номер інвойс № VFK23-00314 від 19.01.2023, що в повній мірі кореспондує з наданими Митниці товаросупровідними документами. Тому доводи відповідача про те, що вартість перевезення не є підтвердженою, суд вважає безпідставними та такими, що не узгоджуються з матеріалами судової справи.

Додатково витрати на транспортування підтверджують інші досліджені судом докази: договір перевезення Б/Н від 01.01.2021, рахунок на оплату послуг № СФ-0000067 від 26.01.2023; акт надання послуг № ОУ-0000067 від 26.01.2023; платіжне доручення про оплату послуг перевезення № 10082 від 26.01.2023.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать на користь висновку, що наведені Митницею в рішенні про коригування митної вартості № UA204020/2023/000007/2 від 24.01.2023 доводи є необґрунтованими та безпідставними, а подані до митного оформлення документи не ставлять під сумнів правильність визначення декларантом митної вартості товару за першим методом.

Згідно з ч. 3. ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Суд зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

В рішенні про коригування митної вартості зазначено, що у митного органу відсутня інформація стосовно операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, внаслідок чого застосовано саме резервній (6) метод.

Разом з тим, з наданих позивачем доказів встановлено, в попередніх періодах Митницею було здійснене оформлення подібного (аналогічного) товару, який був поставлений на митну територію України тим самим постачальником, для того самого покупця, на тих самих умовах комерційних умовах, за митними деклараціями № UA401020/2021/060604 від 22.11.2021, № UA401020/2021/055535 від 28.10.2021, № UA401020/2021/053367 від 19.10.2021, № UA401020/2021/053504 від 19.10.2021, № UA204020/2021/037059 від 25.11.2021, а правомірність заявленої митної вартості за 1-м методом (за ціною контракту) підтверджена в судовому порядку.

Отже інформація щодо митного оформлення подібних (аналогічних) товарів була наявна у відповідача, проте не була взята ним до уваги в порушення ст. 57 Митного кодексу України.

Оцінюючи оскаржувані рішення відповідача, суд враховує правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №260/718/19 та від 27.04.2020 у справі №140/804/19.

Так, Верховний Суд наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відтак, посилання відповідача на інші митні декларації з інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, схожих за призначенням, жодним чином не спростовують інформації, зазначеної в поданих до митного оформлення документах, досліджених в межах даної адміністративної справи.

Оцінюючи наявні у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позивач на підтвердження митної вартості товарів, які переміщувалися через митний кордон України, подав відповідачу повний і достатній для митного оформлення пакет документів, надання якого передбачено ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Надані позивачем до митного оформлення документи дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом.

Суд також зауважує, що митний орган не вказав на будь-які суттєві розбіжності чи ознаки підробки зазначених документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Таким чином, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну та його оплату, а отже містять відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2022/001109, № UA204020/2023/000056 та рішення про коригування митної вартості №UA204020/2022/000058/2 від 14.11.2022, № UA204020/2023/000007/2 від 24.01.2023 є протиправними та підлягають скасуванню. Отже позов в цій частині позовних вимог слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії Рівненської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за першим методом митної оцінки за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать на користь висновку, що права та законні інтереси позивача, за судовим захистом яких він звернувся з цим позовом, були порушені не внаслідок вчинення конкретних дій відповідачем під час процедури митного оформлення, яка чітко регламентована нормами Митного кодексу України та нормативно-правовими актами з питань митної справи.

При цьому суд зауважує, що відмова відповідача у застосуванні митної вартості за першим методом спричинила правові наслідки виключно внаслідок прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації і такі дії митниці регламентовані статтями 54, 55 Митного кодексу України. Проведений аналіз поведінки відповідача при прийнятті оскаржених рішень дає суду підстави для визнання їх протиправними та скасування, що узгоджується з приписами статей 5, 245 КАС України та повністю відновлює порушене право позивача у спосіб, встановлений процесуальним законом. Водночас, визнання протиправними дій відповідача жодним чином не призведе до захисту та відновлення порушеного права позивача, позаяк такі дії відповідача безпосередньо не призвели до виникнення, зміни чи припинення юридичних прав та обов`язків позивача.

Тому суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 139 КАС України, суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування карток відмови, рішень про коригування митної вартості товарів задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2022/001109, № UA204020/2023/000056.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.11.2022 № UA204020/2022/000058/2 , від 24.01.2023 № UA204020/2023/000007/2.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3647,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, 104,м. Рівне,33000, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Повний текст рішення складений 01 червня 2023 року

Суддя Н.О. Дорошенко