Справа № 140/6101/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/6101/22 пров. № А/857/561/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.

позивач: не з`явився,

відповідач: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі № 140/6101/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

суддя в 1-й інстанції Каленюк Ж.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі апелянт, позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУНП у Волинській області) про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу від 29.08.2022 №1124/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції слідчого управління ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією»; визнання протиправним та скасування наказу від 29.08.2022 №326 о/с «По особовому складу»; поновлення на посаді начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Волинській області з 30.08.2022; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 30.08.2022 по день поновлення на посаді).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ГУНП у Волинській області від 29.08.2022 №326о/с позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення згідно з наказом від 29.08.2022 №1124/в за грубе порушення службової дисципліни, що з боку ОСОБА_1 відповідно до змісту наказу, прийнятого на підставі висновків службового розслідування, виразилося у вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, в ігноруванні обов`язків поліцейського, закріплених у Законі України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, посадової інструкції, керівних вказівок Національної поліції України та ГУНП у Волинській області щодо дотримання законності та службової дисципліни, Присяги поліцейського, внаслідок чого мали місце перебування в стані алкогольного сп`яніння, неналежне зберігання вогнепальної зброї (в результаті чого безпідставно здійснено три постріли), вчинення дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 296 Кримінального кодексу України (далі КК України), вчинення дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та дискредитують звання поліцейського, підривають авторитет та довіру до органів поліції, зокрема, використання ненормативної лексики, нестриманість в спілкуванні з громадянами.

Позивач вважає, що висновки службового розслідування, які покладені в основу зазначених наказів, не відповідають фактичним обставинам справи, є передчасними, неповними та необ`єктивними.

Позивач не заперечує тієї обставини, що 27.08.2022 він спільно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в позаслужбовий час (вихідний день) відпочивали на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в селі Хрінники Дубенського району Рівненської області. Як стверджує позивач, близько 01:00 години 28.08.2022 на його словесне зауваження чоловікам із сусідньої компанії на нецензурні висловлювання він отримав удари спочатку по голові, а потім по усьому тілу та саме у цей час у нього вирвали сумку, у якій знаходилася табельна зброя, з якої невідомою особою зроблено постріли. Однак дисциплінарна комісія упереджено та критично сприйняла пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та надала перевагу тій версії, яка була викладена в поясненнях інших очевидців ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . При цьому жоден з учасників конфлікту з протилежної сторони не надавав пояснення дисциплінарній комісії безпосередньо. В акті службового розслідування не надана правова оцінка ряду важливих доказів про зареєстровані кримінальні провадження №0000188 та №0000187 за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , висновки спеціаліста від 29.08.2022 №412, №413, його перебування на лікуванні з 29 серпня по 06 вересня 2022 року. Дисциплінарна комісія безпідставно відхилила доводи про напад на нього сторонніх осіб та спричинення йому тілесних ушкоджень. Суперечності в показаннях щодо перебігу подій, зокрема, стосовно пострілів з пістолета Макарова нічною порою 28.08.2022 поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » можливо усунути лише процесуальним шляхом в ході досудового розслідування. Однак дисциплінарна комісія, не дочекавшись висновків досудового розслідування та вироку суду, фактично підмінила орган досудового розслідування.

ОСОБА_1 зазначив, що він у законний спосіб отримав та в умовах введення воєнного стану носив при собі закріплену за ним вогнепальну зброю в тактичній сумці, однак внаслідок нападу на нього групи осіб та отримання тілесних ушкоджень стало можливим заволодіння його зброєю внаслідок неправомірних дій останніх, що виключає, на його думку, винуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Крім того, після вказаного інциденту він був госпіталізований до лікарні і перебував на лікуванні по 06 вересня 2022 року, а тому фізично не зміг подати відповідно до вимог п. 10 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» доповідь своєму керівникові у письмовій формі щодо вогнепальної зброї (пістолета Макарова), з якої здійснено постріли, та з цих же причин він не міг відкрити автомобіль для огляду, що теж не може свідчити про перешкоджання іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки. У свою чергу перебування в стані алкогольного сп`яніння в позаробочий час без форменого одягу в місці відпочинку не може вважатися дисциплінарним проступком.

На думку ОСОБА_1 відповідачем не доведено проявів протиправних дій з його боку щодо виконання службових обов`язків, не підтверджено факт неналежного зберігання зброї та вчинення дій, що несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та дискредитують звання поліцейського, підривають авторитет та довіру до органів поліції, а висновки перевірки базуються на суб`єктивних припущеннях уповноважених осіб відповідача. Відповідачем не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку; не доведено вину в скоєнні проступку, що зумовив застосування дисциплінарного стягнення.

Крім того, ОСОБА_1 вважає безпідставним висновок службового розслідування в частині порушення п. 18 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №145, оскільки переміщення між Рівненською та Волинською областями працівниками правоохоронних органів не має жодних особливостей та додаткових формальностей, бо воєнний стан введено по всій території України.

Позивач наголосив, що на момент проведення службового розслідування та видачі спірних наказів будь-якої підозри у вчинені злочину йому пред`явлено не було. У той же час вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, що передбачена п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

З наведених підстав позивач просив визнати протиправними накази відповідача в частині, яка його стосується, поновити на посаді, з якої його протиправно звільнено, та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та просив рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі №140/6101/22 скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт не погоджується з вказаним рішенням, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим через неправильність установлення обставин, які мають значення для справи та порушення судом норм матеріального права.

ОСОБА_1 наголосив, що дисциплінарна комісія безпідставно та упереджено критично поставилася до пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки вказані особи являються близькими знайомими, друзями.

Жоден з учасників конфлікту з протилежної сторони не надавав пояснення дисциплінарній комісії безпосередньо, а отже у даному випадку вбачається однобічність проведеного розслідування. Дисциплінарна комісія в основу своїх висновків поклала матеріали досудового розслідування, отриманого з третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, якому скеровано запит від 29.08.2022 №983/102/39/1-2022 щодо надання інформації щодо вищеописаних подій, що мало місце в ніч з 27.08.2022 на 28.08.2022 поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована в селі Хрінники Дубенського району Рівненського області.

До винесення вироку суду в рамках кримінального провадження, протокол допиту свідка не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві.

Своєю чергою судом першої інстанції, як і дисциплінарною комісією, взято до уваги показання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 згідно копій протоколів допитів при розгляді справи, не взявши до уваги показання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 щодо перебігу подій, зокрема, здійснення пострілів з пістолета «Макарова», в ніч з 27.08.2022 на 28.08.2022 поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована в с. Хрінники Дубенського району.

Апелянт звернув увагу і на зареєстровані кримінальні провадження щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Факти заподіяння тілесних ушкоджень підтверджуються відповідними висновками спеціалістів. Дізнання у вказаних кримінальних провадженнях триває, на даний час підозра у вчиненні злочинів нікому не пред`явлена.

При цьому, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 29.08.2022 по 06.09.2022.

Крім того, апелянт зазначив, що з введеним в Україні воєнним станом, згідно з наказом ГУНП в Волинській області від 23.02.2022 весь особовий склад підрозділів ГУНП в Волинській області на час дії режиму надзвичайного стану переведений на посилений варіант службової діяльності.

ОСОБА_1 у законний спосіб отримав та носив при собі закріплену за ним вогнепальну зброю в тактичній сумці зеленого кольору марки М-Тас (хоча в акті службового розслідування чомусь зазначено про нетактичну сумку) в умовах введення військового стану на спеціальному спорядженні, однак внаслідок нападу групою осіб та отримання тілесних ушкоджень 28.08.2022 близько 02:00 години неподалік бази відпочинку в с. Хрінники Дубенського району Рівненської області стало можливим заволодіння його зброєю внаслідок неправомірних дій, що виключає винуватість позивача у інкримінованому йому дисциплінарному проступку.

Саме у зв`язку з отриманням медичної допомоги та подальшою госпіталізацією ОСОБА_1 останній не міг відкрити автомобіль для огляду, що також не може свідчити про перешкоджання іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки. Вказані обставини не були спростовані належним та допустимими доказами зі сторони відповідача, однак судом фактично здійснено правову оцінку стану здоров`я апелянта щодо можливості чи неможливості відкривати свій автомобіль чи вчиняти інші дії, які не є компетенцією суду, а самостійним питанням судово-медичної експертизи.

Своєю чергою висновок спеціаліста №413 від 29.08.2022 спростовує висновок суду про можливість відкриття автомобіля ОСОБА_1 .

Щодо покликань суду на те, що поряд із ОСОБА_1 знаходився його колега, з яким він разом відпочивав на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - ОСОБА_2 , якому він міг передати ключі від свого автомобіля, аби забезпечити огляд автомобіля, в якому на той момент знаходився пістолет, то вказане припущення суду теж не відповідає дійсності, адже згідно з поясненнями останнього він також отримав удари кулаком руки в область обличчя двічі, інший кулаком руки намагавшись попасти в обличчя, вдарив в руку якою прикрився. Згідно з висновком спеціаліста №412 від 29.08.2022 заподіяні ОСОБА_2 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних.

Будь-яких доказів передачі ключів від автомобіля ОСОБА_1 ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Разом з тим, струс головного мозку та інші травми, отримані позивачем в ході нападу сторонніх осіб не взяті до уваги дисциплінарною комісією під час службового розслідування, та не можуть свідчити про вчинення ним дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського та дискредитують звання поліцейського, підривають авторитет та довіру до органів поліції, зокрема, використання ненормативної лексики, нестриманість в спілкуванні з громадянами.

Зауважено, що в матеріалах справи відсутні рішення будь-яких органів та посадових осіб про притягнення позивача до адміністративної чи кримінальної відповідальності, що могло б підтвердити факт використання ненормативної лексики, нестриманість в спілкуванні з громадянами не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, апелянт вказав, що п. 6 Дисциплінарного статуту зазначено виключний перелік обставин, що обтяжують відповідальність поліцейського, серед яких воєнний стан та перебування на керівній посаді в органах внутрішніх справ, відсутні.

На момент проведення службового розслідування та видачі оспорених наказів будь-якої підозри у вчиненні злочину ОСОБА_1 пред`явлено не було. Підозру пред`явлено 28.10.2022 та вона не була предметом службового розслідування, а отже не має правового значення при розгляді даної справи судом, хоча останнім констатовано її наявність виключно для створення додаткової аргументації прийнятого незаконного рішення.

На даний час відсутній вирок суду у кримінальному провадженні №0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яким би позивача було визнано винним у його вчиненні.

Тобто, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 62 Конституції України при відсутності повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відсутні достатні й необхідні правові підстави вважати, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку у вигляді перебування в стані алкогольного сп`яніння, неналежного зберігання вогнепальної зброї (пістолета Макарова), в результаті чого безпідставно здійснено три постріли, вчинення дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вчинення дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського та дискредитують звання поліцейського, підривають авторитете та довіру до органів поліції, зокрема, використання ненормативної лексики, нестриманість в спілкуванні з громадянами.

Вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішення суду є самостійною підставою для звільнення з поліції.

Висновок суду першої інстанції про те, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми для висновку про порушення позивачем службової дисципліни, є суперечливим, передчасним та таким, що не відповідає фактичним обставинам.

06.02.2023 за вх. №К-4577/23 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Зокрема зазначено, що за результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 у порушення п. 10, 13 р. VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, перебуваючи поза службою, а також заходячись з ознаками алкогольного сп`яніння, при тимчасовій відсутності потреби у вогнепальній зброї і боєприпасах, що були видані для постійного зберігання і носіння, до чергової частини для зберігання їх не здав, або до відповідного металевого ящика з внутрішнім замком, розміщеного за місцем постійного проживання останнього, з метою виключення доступу до озброєння інших осіб, не помістив. Допустив порушення вимог п. 4 р. IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, оскільки згідно з вказаною Інструкцією поліцейському у цивільному одязі зброю необхідно носити на спеціальному спорядженні з дотриманням заходів запобігання її випаданню або витягуванню іншими особами. Також порушив вимоги п. 10 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію», а саме не доповів у письмовій формі своєму керівникові щодо неналежного зберігання вогнепальної зброї, в результаті чого безпідставно здійснено три постріли. Також вбачається перешкоджання іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, оскільки ОСОБА_1 на місці події замкнув і не надав згоди на проведення огляду власного автомобіля, де на той час знаходився виданий йому на постійне носіння та зберігання пістолет Макарова із боєприпасами, що могло призвести до приховування слідів злочину.

Також правомірність дій ОСОБА_1 виразилася у невмінні локалізувати конфліктну ситуацію під час знаходження в громадському місці, негідній поведінці у позаслужбовий час, тобто вчинення дії, які підривають авторитет поліції, що є обставинами, які обтяжують відповідальність. Окрім цього, в його діях також наявні порушення п. 18 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1445.

Вивченням причин і умов, що сприяли згаданим вище порушенням службової дисципліни з боку позивача встановлено, що вони стали можливими унаслідок особистої недисциплінованості, ігнорування останнім вимог чинного законодавства та нормативних документів, що регламентують його діяльність як поліцейського.

Відповідні висновки дисциплінарної комісії викладені у висновку від 29.08.2022, який затверджено начальником ГУНП у Волинській області Крошко Ю.О.

Внаслідок проведеного службового розслідування винесено оскаржені накази, з якими він ознайомився.

Відповідач вказав, що за будь-яких обставин як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Проте всупереч вказаним нормам позивачем допущено порушення правил поведінки поліцейського, що є недопустимим.

За змістом позовної заяви позивач не заперечує, що він в ніч з 27.08.2022 по 28.08.2022 перебував на відпочинку на базі «Маяк» (с. Хрінники Дубенського району Рівненської області), де відпочивав в позаробочий час. Тобто фактично позивач погоджується із описаними обставинами справи та відповідно із порушеннями вимог Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або окремих її місцевостях, де введено воєнний стан від 29.12.2021 №1445 щодо заборони виїзду за межі області без відома керівника.

Також під час дачі пояснень безпосереднім керівником ОСОБА_1 начальником слідчого управління ГУНП у Волинській області Нерухом О.М. та заступником начальника слідчого управління ГУНП у Волинській області Кондратюком В.В. позивач в робочих питаннях характеризується з позитивної сторони, проте поведінка та службова дисципліна є посередньою. Зазначені особи також вказали, що їм не було відомо про те, що позивач планує виїзд на відпочинок за межі області, а також те, що у нього була при собі вогнепальна зброя.

Отже позивачем вчинено грубе порушення службової дисципліни, його поведінка була несумісною з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, оскільки позивач перебував у ніч з 27.08.2022 по 28.08.2022 у стані алкогольного сп`яніння розуміючи, що у нього при собі наявна вогнепальна зброя, а також те, що на території України діє режим воєнного стану, що встановлює для працівників поліції подвійну відповідальність та контроль за своїми діями.

Позивач перебував на посаді начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової дисципліни слідчого управління ГУНП у Волинській області, що зобов`язує його бути прикладом для підлеглих в дотриманні службової дисципліни та повинен вживати заходи щодо запобігання вчиненню правопорушень, однак позивач порушивши основні обов`язки та вимоги до поведінки поліцейського, вчинив деструктивні дії, що є вкрай негативним прикладом для підлеглих та молодих працівників підрозділів, що відповідно підриває авторитет керівників та значно ускладнює роботу, спрямовану на зміцнення службової дисципліни та забезпечення морально-психологічного клімату у підрозділі. Тобто, поліцейський зокрема який перебуває на керівній посаді, повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Висновок службового розслідування був сформований з урахуванням усіх обставин справи.

28.10.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 296 КК України та 03.11.2022 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Тому встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми для висновку про порушення позивачем службової дисципліни.

Відповідач зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує доведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Отже начальникові ГУНП у Волинській області одноособово надано право приймати рішення відповідно до поліцейських про застосування виду дисциплінарного стягнення виходячи із тяжкості вчинення проступку.

ГУНП у Волинській області було дотримано вимоги законодавства щодо звільнення позивача, а тому дії ГУНП відповідають вимогам законодавства, вимоги апеляційної скарги є безпідставними та у її задоволенні слід відмовити, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 у період з 09.08.2012 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 29.08.2022 у Національній поліції Україні. При цьому з 22.11.2021 по 29.08.2022 позивач перебував на посаді начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Волинській області. Зазначені обставини підтверджуються відомостями послужного списку (а.с.259-265 том 1), витягом з наказу від 22.11.2021 №448о/с «По особовому складу» (а.с.30 том 1).

29.08.2022 до ГУНП у Волинській області надійшов рапорт начальника Управління головної інспекції ГУНП у Волинській області про організацію проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_1 (а.с.171-174 том 1). За змістом рапорту 28.08.2022 до управління головної інспекції ГУНП у Волинській області надійшла інформація про те, що близько 02:10 год поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в селі Хрінники Дубенського району Рівненської області під час відпочинку отримав тілесні ушкодження начальник відділу розслідувань господарських та службових розслідувань слідчого управління ГУНП у Волинській області ОСОБА_1 . Виїздом на місце події встановлено, що до чергової частини сектору поліцейської діяльності (СПД) №1 ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області з лінії «102» 28.08.2022 надійшло повідомлення: 1) від невідомої особи про те, що о 02:14 год на базі відпочинку «Маяк» відбувається бійка та чути постріли. Подія зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІТС ІПНП) за №2646 від 28 серпня 2022 року; 2) від ОСОБА_1 про нанесення йому тілесних ушкоджень невідомими особами, які також здійснили постріли з його вогнепальної зброї. Подія зареєстрована в ІТС ІПНП за №2647 від 28.08.2022; 3) від ОСОБА_8 про те, що поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » невідома особа здійснила два постріли у людей. Зі слів заявника особа, яка здійснила постріли, є працівником поліції, який затриманий на базі відпочинку та перебуває не при виконанні.

Попередньою перевіркою було встановлено дві версії перебігу події: 1) зі сторони очевидців між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт на побутовому підґрунті, під час якого ОСОБА_1 наніс останній тілесні ушкодження. На ситуацію відреагували інші відпочиваючі, в результаті чого виникла бійка за участю декількох осіб, в тому числі ОСОБА_1 . Під час бійки ОСОБА_1 здійснив два постріли із вогнепальної зброї; 2) зі слів ОСОБА_1 після його зауваження невідомому чоловіку, який чіплявся до ОСОБА_3 , до них підійшло 10-15 чоловіків й почали наносити йому тілесні ушкодження та у цей час невідома особа відкрито заволоділа його сумкою з табельною вогнепальною зброєю, з якої здійснено два-три постріли.

Відповідно до наказу ГУНП у Волинській області від 29.08.2022 №571 «Про призначення та проведення службового розслідування» створено дисциплінарну комісію з числа працівників ГУНП та департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та наказано провести службове розслідування з метою перевірки факту можливого порушення службової дисципліни начальником відділу розслідувань господарських та службових розслідувань слідчого управління ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_1 та начальником відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Волинській області майором поліції ОСОБА_2 (а.с.169-170 том 1).

Як вбачається з висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції слідчого управління ГУНП у Волинській області від 29.08.2022 (а.с.231-250 том 1), дисциплінарна комісія провівши службове розслідування у формі письмового провадження за фактом, що мав місце вночі 28.08.2022 поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в селі Хрінники, встановила, що 27.08.2022 ОСОБА_1 разом з начальником відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 та громадянками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в позаробочий час відправились на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Хрінники Дубенського району Рівненської області, де вони відпочивали та вживали спиртні напої.

У наданих дисциплінарній комісії поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомили, що близько 01:00 год 28.08.2022 чоловіки із сусідньої компанії почали нецензурно висловлюватись в сторону ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 в цей час відійшов від компанії). Після зауваження ОСОБА_1 між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_1 було нанесено кілька ударів, від яких той впав на землю та в цей час з нього було зірвано нагрудну сумку з тканини (не тактична) з табельною вогнепальною зброєю (пістолетом Макарова). З цього пістолета було зроблено три постріли - куди та ким, як пояснив ОСОБА_1 , він не знає.

У поясненнях дисциплінарній комісії ОСОБА_2 повідомив, що після того, як він відійшов від своєї компанії, він почув звуки, схожі на постріли. Дійшовши до місця відпочинку, він побачив людей, які з`ясовували між собою стосунки. У незнайомого чоловіка ОСОБА_2 побачив пістолет, він висмикнув його у свої руки та відніс до автомобіля ОСОБА_1 , де сховав у багажному відділенні під речами.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стверджували, що не встигли сховатись у транспортному засобі та їм знову завдали ударів незнайомці.

Пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили громадянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 був госпіталізований до лікарні, а ОСОБА_2 поїхав у приміщення сектору поліцейської діяльності (СПД) №1 ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

Своєю чергою з протоколу допиту свідка ОСОБА_5 , яка разом із ОСОБА_9 також відпочивала на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », стало відомо, що вона стала свідком конфлікту за сусіднім столиком, де чоловіки проявляли агресію до жінок, порушували громадський порядок, кричали, сварилися та нецензурно висловлювалися. Близько 01:00 год ОСОБА_5 чула схожий на постріл хлопок, який повторився через 30 хв. ОСОБА_5 стверджувала, що вона, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 попрямували до місця, де були постріли, й там побачили чоловіків, які біля автомобіля сварились зі своїми жінками. Як стало відомо ОСОБА_5 , один із чоловіків (на ім`я ОСОБА_11 ) здійснив постріли. Обидва ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) намагалися втекти, однак виїзд їм заблокували інші чоловіки, які заступалися за жінок. При цьому ОСОБА_5 особисто бачила пістолет та магазин до нього в багажнику машини ОСОБА_1 .

З протоколу допиту свідка ОСОБА_6 стало відомо, що біля водойми у селі Хрінники відпочивали двоє молодих чоловіків та дві жінки, які сварилися між собою та нецензурно висловлювалися. Один із чоловіків періодично шарпав за одяг жінку, а близько 1:00 год 28.08.2022 пішов до автомобіля, вийняв предмет, схожий на пістолет, і вистрілив. Після цього поклав пістолет в автомобіль, підійшов до столика та далі вживав спиртні напої. Через 20-30 хв між чоловіками та жінками знову виник конфлікт, потім чоловіки пішли до машини, згодом повернулися і той із них, який стріляв, наніс одній із жінок удар кулаком в обличчя. Надалі цей чоловік підійшов до автомобіля, взяв пістолет і знову здійснив постріли. ОСОБА_6 стверджував, що він з товаришами відібрали пістолет і віддали його товаришу даного чоловіка, котрий поклав пістолет в багажне відділення автомобіля. Вказані особи намагалися поїхати, однак люди, які бачили цю подію, заблокували виїзд.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_7 стало відомо, що 28.08.2022 він також відпочивав на тій же базі відпочинку, де чув крики жінок та два хлопка, схожих на постріли. Він підійшов до дівчини, яка плакала, кричала і та повідомила, що її знайомий її вдарив та почав стріляти.

Крім того, висновком службового розслідування встановлено, що до чергової частини ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області зі спецлінії «102» надійшло декілька повідомлень, зокрема: від невідомої особи про бійку на базі відпочинку «Маяк» та постріли; від ОСОБА_1 про нанесення йому тілесних ушкоджень та про постріли невідомої особи з його вогнепальної зброї; від ОСОБА_1 про здійснення працівником поліції пострілів поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в селі Хрінники; від ОСОБА_12 про надання допомоги дівчині після здійснених пострілів.

На місце події виїздила слідчо-оперативна група (СОГ) ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області. З рапорту оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_13 стало відомо, що в ході виїзду на місце події було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відпочивали з громадянками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; між ними виник словесний конфлікт, який переріс в шарпанину, під час якої ОСОБА_1 здійснив декілька пострілів в повітря (зі слів свідків).

У протоколі допиту свідка ОСОБА_13 зафіксовано, що в ході огляду багажного відділення автомобіля ОСОБА_1 було виявлено предмет, схожий на пістолет Макарова, а поряд з ним пістолетний магазин.

Також встановлено, що ОСОБА_1 замкнув автомобіль та не надав згоди на проведення його огляду. Надалі ОСОБА_1 було госпіталізовано до лікарні, а автомобіль вилучено і направлено до СПД №1 ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

Працівниками Управління головної інспекції ГУНП у Волинській області було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, згідно з результатами якого останній перебував в стані алкогольного сп`яніння (1,73 проміле).

За фактом бійки, яка відбулась 28.08.2022 на базі відпочинку «Маяк» за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час якої ОСОБА_1 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням табельної вогнепальної зброї, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Службовим розслідуванням встановлено суперечності в показаннях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо перебігу подій, зокрема, щодо здійснення пострілів з пістолета Макарова вночі 28.08.2022 поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». При цьому дисциплінарна комісія критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є близькими знайомими.

У письмових поясненнях заступник начальника слідчого управління ГУНП у Волинській області Кондратюк В.В. та начальник слідчого управління ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 вказали, що їм не було відомо про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 планують виїздити на відпочинок за межі області, як і про те, що ОСОБА_1 мав при собі вогнепальну зброю.

За змістом висновку службового розслідування, вивченням причин і умов, що сприяли згаданим вище порушенням службової дисципліни з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено, що вони стали можливими унаслідок особистої недисциплінованості, ігнорування останніми вимог чинного законодавства та нормативних документів, що регламентують їх діяльність як поліцейських.

За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 у порушення пунктів 10, 13 розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 11.10.2018 №828, перебуваючи поза службою, а також знаходячись з ознаками алкогольного сп`яніння, при тимчасовій відсутності потреби у вогнепальній зброї і боєприпасах, що були видані для постійного зберігання і носіння, до чергової частини для зберігання їх не здав або до відповідного металевого ящика з внутрішнім замком, розміщеного за місцем постійного проживання останнього, з метою виключення доступу до озброєння інших осіб, не помістив. Також допустив порушення вимог пункту 4 розділу IV Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 №70, згідно з яким поліцейському у цивільному одязі зброю необхідно носити на спеціальному спорядженні з дотриманням заходів запобігання її випаданню або витягуванню іншими особами. Крім того, порушив вимоги пункту 10 статті 46 Закону України «Про Національну поліцію», а саме не доповів у письмовій формі своєму керівникові щодо неналежного зберігання вогнепальної зброї (пістолета Макарова), в результаті чого безпідставно було здійснено три постріли. Також вбачається перешкоджання іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, оскільки ОСОБА_1 на місці події замкнув і не надав згоди на проведення огляду власного автомобіля, де на той час знаходився виданий йому на постійне носіння та зберігання пістолет Макарова із боєприпасами, що могло призвести до приховування слідів злочину.

З урахуванням наведеного зроблено висновок, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у невмінні локалізувати конфліктну ситуацію під час знаходження в громадському місці, негідній поведінці у позаслужбовий час, тобто вчинення дій, які підривають авторитет поліції, що є обставинами, які обтяжують відповідальність. Окрім цього, в його діях також наявні порушення пункту 18 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №145.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни.

Висновок службового розслідування 29.08.2022 затверджено начальником ГУНП у Волинські області.

На підставі висновку службового розслідування ГУНП у Волинській області виданий наказ від 29.08.2022 №1124/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції слідчого управління ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією», пунктом 1 якого за грубе порушення службової дисципліни, що виразилося у вчинені дій, що підривають авторитет Національної поліції України, в ігноруванні обов`язків поліцейського встановлених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, абзацу 2 пункту 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 №70, посадової інструкції, керівних вказівок Національної поліції України та ГУНП у Волинській області щодо дотримання законності та службової дисципліни, Присяги поліцейського, текст якої закріплено в частині першій статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», внаслідок чого мали місце перебування в стані алкогольного сп`яніння, неналежне зберігання вогнепальної зброї (пістолета Макарова), з якої безпідставно здійснено три постріли, вчинення дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вчинення дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та дискредитують звання поліцейського, підривають авторитет та довіру до органів поліції, зокрема, використання ненормативної лексики, нестриманість в спілкуванні з громадянами, до начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.53-56 том 1).

Наказом ГУНП у Волинській області від 29.08.2022 №326о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.59 том 1).

Не погоджуючись із вказаним наказом позивач з метою відновлення порушених прав шляхом поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у розглядуваному випадку відсутні підстави для висновку про недотримання відповідачем процедури службового розслідування.

Обґрунтування позовних вимог у цілому, з позиції суду першої інстанції, стосувалося незгоди позивача із суттю висновку службового розслідування, покладеного в основу оскаржуваних наказів. При цьому позивач покликався на необ`єктивність висновку (невідповідність фактичним обставинам), його неповноту, передчасність.

Суд першої інстанції вважає необґрунтованими посилання позивача на упередженість та необ`єктивність висновків дисциплінарної комісії з підстав ненадання учасниками конфлікту з протилежної сторони пояснень дисциплінарній комісії безпосередньо.

За обставин цієї справи дисциплінарна комісія на підставі зібраних доказів встановила, що позивач, перебуваючи поза службою, а також знаходячись з ознаками алкогольного сп`яніння, при тимчасовій відсутності потреби у вогнепальній зброї і боєприпасах, що були видані для постійного зберігання і носіння, до чергової частини для зберігання їх не здав, або до відповідного металевого ящика з внутрішнім замком, розміщеного за місцем постійного проживання останнього, з метою виключення доступу до озброєння інших осіб не помістив, більше того, носив табельну зброю не в спеціальному спорядженні, без дотримання заходів запобігання її випаданню або витягуванню іншими особами. Позивач не доповів у письмовій формі своєму керівникові щодо неналежного зберігання вогнепальної зброї (пістолета Макарова), в результаті чого безпідставно було здійснено три постріли.

Наведене дало підстави для висновку, що інцидент, що мав місце з участю позивача у ніч з 27 на 28 серпня 2022 року, у ході якого з табельної зброї останнього здійснено постріли, стався на очах великої кількості людей, які внаслідок застосування зброї наражалися на небезпеку для життя і здоров`я й така подія не могла не мати психологічного впливу на очевидців, тим більше в умовах воєнного стану.

Окрім цього, дисциплінарною комісією з-поміж іншого встановлено, що ОСОБА_1 здійснював перешкоджання іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, оскільки на місці події замкнув і не надав згоди на проведення огляду власного автомобіля, де на той час знаходився виданий йому на постійне носіння та зберігання пістолет Макарова із боєприпасами, що могло призвести до приховування слідів злочину.

При цьому твердження позивача про неможливість відкрити автомобіль для огляду працівникам поліції у зв`язку з отриманням медичної допомоги та подальшою госпіталізацією суд вважає необгрунтованими, оскільки для того, аби відкрити автомобіль, ОСОБА_1 не потрібно було застосовувати надважку фізичну силу, до того ж поряд із ним знаходився його колега, з яким він разом відпочивав на базі відпочинку «Маяк» - ОСОБА_15 (на той час начальник відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Волинській області), якому він міг передати ключі від свого автомобіля, аби забезпечити огляд автомобіля, в якому на той момент знаходився пістолет. Також в матеріалах справи відсутня інформація, що на момент прибуття слідчо-оперативної групи ОСОБА_1 був без свідомості, а висновком спеціаліста від 29.08.2022 №413 підтверджено, що завдані ОСОБА_1 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких (а.с.91-92 том 1). З цих підстав не є об`єктивними доводи позивача про його неспроможність повідомити керівника щодо неналежного зберігання вогнепальної зброї (пістолета Макарова), бо ж як встановлено службовим розслідуванням, станом на 28.08.2022 ОСОБА_1 покинув медичний заклад та знаходився за своїм місцем проживання. З 29.08.2022 останній знаходиться на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні, про що відображено у висновку службового розслідування та узгоджується із доказами, наданими позивачем до позову (виписка №13326 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на а.с.93-94 том 1). Поряд з тим, позивач притягнутий до відповідальності не виключно за факт неповідомлення керівника про безпідставне здійснення пострілів з його табельної зброї.

На думку суду першої інстанції, наявність порушеного кримінального провадження, внесеного 02.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 за фактом нанесення позивачу тілесних ушкоджень (а.с.88 том 1), не спростовує висновків службового розслідування, та окрім того, на час його проведення такі відомості у комісії були відсутні.

За висновками службового розслідування в діях ОСОБА_1 також вбачається порушення вимог пункту 18 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455.

Таким чином, ОСОБА_1 в комендантську годину, під час дії в країні воєнного стану, тобто в той час, коли дії поліцейських повинні бути спрямовані на захист громадян, територіальної цілісності України та відповідати професійно-етичним нормам поведінки поліцейських, на території іншої області, в стані алкогольного сп`яніння (1,73 проміле), допустив конфліктну ситуацію з використанням ненормативної лексики, сили та порушенням правил поводження зі своєю зброєю. Тому обґрунтованими є висновки дисциплінарної комісії про те, що поведінка позивача є такою, що компрометує його як поліцейського і дискредитує поліцію в цілому.

Суд першої інстанції звернув увагу, що дійсно, як зазначив позивач, перебування в стані алкогольного сп`яніння в позаробочий час без форменого одягу в місці відпочинку не може вважатися дисциплінарним проступком. Однак у даному випадку позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності не за перебування в стані алкогольного сп`яніння у позаробочий час. Перебування в стані алкогольного сп`яніння вочевидь мало вплив на поведінку позивача, за якої стало можливим безпідставне застосування вогнепальної зброї (ним чи іншими сторонніми особами), розгортання конфлікту у присутності великої кількості людей. Відтак, дисциплінарна комісія визнала перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння обставиною, що обтяжує відповідальність.

При цьому суттєвою обставиною, за якої вчинений дисциплінарний проступок, є воєнний стан, коли на поліцейського покладено додаткові повноваження.

Більше того позивач перебував на посаді начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової дисципліни слідчого управління ГУНП у Волинській області, що зобов`язує його бути прикладом для підлеглих в дотриманні службової дисципліни. Останній повинен вживати заходи щодо запобігання вчиненню правопорушень, однак позивач своїми деструктивними діями порушив вимоги, що пред`являються до поведінки поліцейського.

Суд першої інстанції наголосив, що приймаючи Присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Доводи позивача про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність відповідного судового рішення (вироку), яке набрало законної сили, яке б підтверджувало факт учинення ним кримінального діяння, що ставиться йому в провину, відхилено.

28.10.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 296 КК України (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень) (а.с.3-8 том 2).

Рішення про захід впливу у виді звільнення зі служби в поліції вжито до позивача за дії, що виразились у скоєнні проступку, який підриває авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, порушення етики поведінки поліцейського, чим допущено порушення службової дисципліни. Тобто наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість встановлення вини позивача у скоєнні злочину є компетенцією кримінального суду. Дисциплінарний проступок позивача виразився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських та підривають авторитет органів Національної поліції в цілому.

Враховуючи вищезазначене, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми для висновку про порушення позивачем службової дисципліни.

У висновку службового розслідування відзначено, що вказане порушення службової дисципліни стало можливим унаслідок особистої недисциплінованості, ігнорування ОСОБА_1 вимог чинного законодавства та нормативних документів, що регламентують діяльність поліцейських.

Суд першої інстанції також зазначив, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів з такими погоджується та зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Приписами ст. 3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 за №1179 (далі Правила №1179).

Зі змісту п. 1 розділу І Правил №1179 випливає, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

На виконання приписів абзаців 1, 2 та 7 п. 1 розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати.

Слід зазначити, що відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2263-IX від 22.05.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2500-IX від 15.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2738-IX від 16.11.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2915-IX від 07.02.2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Отже, на дату виникнення подій, які зумовили подальше винесення спірного наказу (27.08.2022 - 28.08.2022, 29.08.2022), ухвалення рішення у цій справі, а також його апеляційного перегляду в Україні діє воєнний стан.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Таким чином, під час дії воєнного стану на поліцейського покладено додаткові повноваження та обов`язки, дотримання та виконання яких мають здійснюватись працівниками поліції сумлінно.

Нормами частин 1 та 2 ст. 19 Закону №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з п.п. 1, 6 та 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту, поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

За частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Приписами ч.ч. 2-4 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Так, частиною 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 2 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв`язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зі служби в поліції звільнено у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII).

Стверджуючи про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який унеможливив подальше проходження позивачем служби в поліції, відповідач посилається на встановлені службовим розслідуванням від 29.08.2022 обставини порушення позивачем вимог п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», порушення вимог п.п. 1, 2, 3, 4, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 5 розділу 1 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, абзацу 2 п. 6 розділу 1 Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 №70, посадової інструкції, керівних вказівок Національної поліції України та ГУНП у Волинській області щодо дотримання законності та службової дисципліни, Присяги працівника поліції, визначеної частиною 1 статті 64 Закону України №580-VIII, внаслідок чого мали місце перебування в стані алкогольного сп`яніння, неналежне зберігання вогнепальної зброї (пістолета Макарова), в результаті чого безпідставно здійснено три постріли, вчинення дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вчинення дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського та дискредитують звання поліцейського, підривають авторитете та довіру до органів поліції, зокрема використання ненормативної лексики, нестриманість в спілкуванні з громадянами.

Заперечуючи проти висновків службового розслідування позивач вказує на невідповідність висновків дійсним обставинам справи, відсутність обвинувального вироку суду щодо нього, у зв`язку з чим вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є недоведеною.

Своєю чергою, як вірно визначено судом першої інстанції, сторонами не заперечується те, що позивач у ніч з 27 на 28 серпня 2022 року ОСОБА_1 не залучався до добових чергувань (дисциплінарна комісія цю обставину встановила за книгами нарядів (інв. №1661дск від 01.04.2022 та №1729дск від 28.08.2022. Тобто, події, з якими пов`язані службове розслідування, відбувалися в позаслужбовий час.

Позивач не заперечує, що відпочиваючи на базі відпочинку «Маяк» був учасником конфлікту, при цьому він перебував у стані алкогольного сп`яніння, мав при собі табельну зброю, із якої здійснені постріли (поза межами кримінального провадження не є можливим встановити, хто здійснив постріли позивач чи інша особа).

З довідки Управління головної інспекції ГУНП у Волинській області від 29.08.2022 №1066/31/02-2022 «Про надання інформації» відомо, що за даними книги видачі й приймання озброєння зі складу озброєння Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення та чергової частини Управління аналітичного забезпечення та оперативного реагування (УОАЗОР) ГУНП у Волинській області видано на постійне носіння та зберігання вогнепальну зброю та боєприпаси до неї капітану поліції ОСОБА_1 , зокрема, пістолет Макарова, 9 мм, патрони.

Не є спірною обставиною, що з табельної зброї, виданої ОСОБА_1 , під час конфлікту здійснено постріли. Фактично не заперечується позивачем й те, що він і ОСОБА_2 брали участь у конфлікті, який переріс у бійку, у ході якої обидва отримали тілесні ушкодження.

Позивач стверджує про недотримання відповідачем процедури службового розслідування, а також порушення відповідачем процедури отримання пояснень.

З його позиції, дисциплінарна комісія безпідставно та упереджено критично поставилася до пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , а також ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , оскільки вказані особи являються близькими знайомими, друзями. Жоден з учасників конфлікту з протилежної сторони не надава пояснень дисциплінарній комісії безпосередньо. Дисциплінарна комісія в основу своїх висновків поклала матеріали досудового розслідування, отриманого з третього відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань на запит від 29.08.2022 №983/102/39/1-2022 щодо надання інформації щодо вищеописаних подій, що мали місце у ніч з 27.08.2022 на 28.08.2022 поблизу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка розташована у с. Хрінники дубенського району Рівненської області.

До винесення вироку у рамках кримінального провадження протокол допиту свідка не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві. Доказове значення має виключно вирок суду.

Всупереч викладеному до уваги взято уваги показання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 згідно з копій протоколів допитів при розгляді справи.

Так, відповідно до приписів п.п. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

Аналогічні права поліцейського відображені в пункті 2 розділу IV Порядку №893.

Колегія суддів зазначає, що реалізація прав поліцейського, якими він наділений під час службового розслідування, знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із його власною поведінкою, яка має відповідати критеріям сумлінності, добросовісності та доброчесності, демонстрації прагнення до відкритості, а також існуванням істотних, вагомих та суттєвих аргументів.

Колегія суддів зауважує, що твердження позивача про неправдивість наданих опитуваними особами пояснень, ґрунтуються лише на припущеннях апелянта та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Пунктом 7 розділу V Порядку №893 передбачено, що збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Як належно встановлено судом першої інстанції використання пояснень інших осіб, відібраних в рамках досудового розслідування (протоколи допиту свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання), не вказує на порушення дисциплінарною комісією приписів Порядку №893. У цьому разі матеріали досудового розслідування отримані з третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на запит від 29.08.2022 №983/102/39/01-2022 (а.с.161).

За нормою ст. 222 Кримінального процесуального кодексу України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим, а тому слідчий або прокурор вправі надати органу дисциплінарного провадження матеріали досудового розслідування.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.06.2019 у справі №9901/699/18, від 26.03.2019 у справі №9901/544/18 сформовано висновок, що орган дисциплінарного провадження може використовувати матеріали негласних слідчо-розшукових дій з кримінального провадження при вирішенні питання щодо дисциплінарної відповідальності особи. Великою Палатою Верховного Суду у контексті зазначеного рішення враховано практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, висновок у рішеннях у справах «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81 від 06.10.1982 та «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85 від 07.10.1987, згідно з якими не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою.

Доцільно зауважити, що апелянтом не доведено недопустимості чи порушення порядку одержання цих пояснень, встановленого законом.

За таких обставин колегія суддів покликання позивача на порушення дисциплінарною комісією приписів Порядку №893 та ст.ст. 78, 90 КАС України та ст.23, 91, 92, 95, 374 Кримінального процесуального кодексу України вважає безпідставними та не підтвердженими письмовими доказами, долученими до матеріалів справи.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що дійсно дисциплінарна комісія, демонструючи свою неупередженість, вказала, що ці суперечності між поясненнями позивача та свідків, на показання яких він покликається на підтвердження своєї позиції, а також протилежної сторони конфлікту, зокрема пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 можливо усунути лише в процесуальний спосіб, з чим суд також погоджується з огляду на наявність зареєстрованого кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює аргументи позивача про те, що не дочекавшись висновків досудового розслідування та вироку суду дисциплінарна комісія фактично підмінила орган досудового розслідування. Як наголошено вище у спірних правовідносинах дисциплінарною комісією досліджувалася поведінка позивача лише в контексті дотримання правил службової етики та посадових обов`язків поліцейського.

Колегія суддів наголошує, що під час розгляду даної справи суд не має на меті встановити наявність в діях позивача ознак інкримінованого йому злочину, предметом розгляду є саме наявність в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку

Суд апеляційної інстанції жодним чином не заперечує факти отримання позивачем легких тілесних ушкоджень згідно з висновком спеціаліста №413 від 29.08.2022 та реєстрацію у зв`язку з цим кримінального провадження №0000187, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022, однак зауважує, що такі не були предметом дослідження в ході здійснення службового розслідування, оскільки їх станом на момент його проведення та формування висновку від 29.09.2022 не існувало. За таких обставин такі покликання не можуть бути покладені в основу висновків про неправомірність оскаржених наказів.

Ба більше апелянт у апеляційній скарзі зауважує, що дізнання у вказаному кримінальному провадженні триває, на даний час підозри нікому не пред`явлено.

Згідно з пунктом 3 розділу IV Правил №1179, поліцейські за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язані дотримуватися норм професійної етики.

З наведеного слідує, що обов`язок дотримання норм професійної етики покладається на позивача, у тому числі, в неробочий час. При цьому, в основі поведінки поліцейського закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівники поліції повинні діяти на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначений законодавством. Вони повинні усвідомлювати значимість своєї місії, їх поведінка повинна зміцнювати та підтримувати довіру суспільства до Національної поліції України. Поліцейські зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв`язку з чим добровільно беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час виконання службових обов`язків, так і в поведінці у побуті. Дотримання бездоганної поведінки і безумовне виконання вимог чинного законодавства є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Також слід зазначити, що з висновку службового розслідування від 29.08.2022 слідує, що ОСОБА_1 у свій позаслужбовий час був озброєний та з його зброї здійснено постріли у громадському місці. При цьому ні судом, ні дисциплінарною комісіє не стверджено про здійснення пострілів саме ОСОБА_1 ..

Відповідно до п.п. 5-6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 №70 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.02.2016 за №250/28380 (далі Інструкція №250), вогнепальна зброя закріплюється за поліцейським, який склав Присягу на вірність Українському народові, завершив навчання у закладі (установі) та/або пройшов первинну професійну підготовку і направлений для подальшого проходження служби, а також склав заліки із знання матеріальної частини зброї, порядку і правил її застосування, заходів безпеки при поводженні з нею, виконав норматив з вогневої підготовки та вправу зі стрільби.

Поліцейський, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов`язаний: 1) знати та точно виконувати вимоги, встановлені цією Інструкцією; 2) забезпечити зберігання зброї і підтримувати її у справному та змащеному стані; 3) отримавши вогнепальну зброю та боєприпаси, діяти відповідно до вимог, передбачених розділами III, IV цієї Інструкції; 4) під час виконання службових обов`язків, проведення практичних стрільб постійно контролювати наявність отриманої зброї (боєприпасів) та не допускати випадіння її або витягування з кобури (спеціального спорядження) іншими особами; 5) здати зброю і боєприпаси до чергової частини органу (закладу, установи) поліції негайно після виконання службових обов`язків. У разі неможливості своєчасного прибуття до органу (закладу, установи) поліції повідомити про це безпосереднього керівника і далі діяти за його наказом.

Пунктом 10 розділу І Інструкції №250 визначено, що категорично забороняється: 1) виймати зброю (боєприпаси) з кобури (спеціального спорядження, підсумка) без потреби; 2) тримати палець на спусковому гачку без необхідності; 3) знімати запобіжник з положення «запобігання» у всіх випадках, не пов`язаних зі стрільбою; 4) закривати або затикати сторонніми предметами канал ствола, що при пострілі може призвести до його роздуття чи розриву; 5) безпідставно спрямовувати ствол зброї у бік людей, транспорту, будинків, інших будівель та споруд. За необхідності зброя спрямовується на поверхню, яка в змозі прийняти кулю, наприклад: на землю, стовбур дерева, кулеуловлювач або вгору під кутом 45 - 60 градусів; 6) залишати зброю без нагляду, а також передавати її іншим особам; 7) користуватися без необхідності чужою зброєю та/або зброєю, навички поводження з якою відсутні; 8) проводити чищення зброї у невідведених для цього місцях, змащувати її бензином та іншими легкозаймистими речовинами, а також абразивними матеріалами, допускати наявність відкритого полум`я під час її чищення; 9) при поводженні з боєприпасами допускати їх пошкодження, забруднення тощо.

При цьому, згідно з пунктом 1 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.10.2018 №828, постійне зберігання і носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів поліцейськими допускається: 1) поліцейськими апарату поліції - на підставі рішення керівництва Національної поліції України; 2) поліцейськими ТО (МТО) - на підставі рішення керівників цих органів; 3) поліцейськими територіальних (відокремлених) підрозділів ТО (МТО) у разі закріплення табельної вогнепальної зброї і боєприпасів - на підставі рішення керівників цих органів; 4) поліцейськими територіальних (відокремлених) підрозділів ТО (МТО) у разі закріплення спеціальних засобів - на підставі рішення керівників цих підрозділів; 5) поліцейськими територіальних (відокремлених) підрозділів МТО, забезпечення яких здійснює ПЗ ТО за місцем їх територіальної дислокації,- на підставі рішення керівників відповідних ТО, за клопотанням керівника МТО.

Прийняті рішення щодо постійного зберігання й носіння табельної вогнепальної зброї та боєприпасів затверджуються наказом відповідних органів (підрозділів) поліції, зазначених у пункті 1 цього розділу.

Таким чином, постійне носіння поліцейським зброї поза службою дозволяється лише за наявності рішення керівника відповідного підрозділу, в іншому випадку поліцейський зобов`язаний невідкладно здати вогнепальну зброю після виконання ним службових обов`язків.

З довідки Управління головної інспекції ГУНП у Волинській області від 29.08.2022 №1066/31/02-2022 «Про надання інформації» відомо, що за даними книги видачі й приймання озброєння зі складу озброєння Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення та чергової частини Управління аналітичного забезпечення та оперативного реагування (УОАЗОР) ГУНП у Волинській області видано на постійне носіння та зберігання вогнепальну зброю та боєприпаси до неї капітану поліції ОСОБА_1 , зокрема, пістолет Макарова, 9 мм, патрони.

Своєю чергою, 28.08.2022 слідчо-оперативною групою ВП №1 Дубенського РВП ГУНП у Рівненській області на місці події знайдено 2 гільзи розміром 9x18 мм від вогнепальної зброї, автомобіль Рено Меган, н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_1 ). При поверхневому огляді автомобіля через скло багажного відділення учасниками огляду виявлено предмет, зовні схожий на пістолет Макарова. Автомобіль вилучено та поміщено на тимчасове зберігання на території СПД №1 ВП №1 Дубенського РВП ГУНП у Рівненській області. Зазначені обставини встановлені дисциплінарною комісією на підставі протоколу огляду місця події від 28.08.2022 із фототаблицею.

ОСОБА_1 не заперечував факту здійснення пострілів з його зброї.

Отже позивач, перебуваючи поза службою, а також знаходячись з ознаками алкогольного сп`яніння, при тимчасовій відсутності потреби у вогнепальній зброї і боєприпасах, що були видані для постійного зберігання і носіння, до чергової частини для зберігання їх не здав, або до відповідного металевого ящика з внутрішнім замком, розміщеного за місцем постійного проживання останнього, з метою виключення доступу до озброєння інших осіб не помістив, більше того, носив табельну зброю не в спеціальному спорядженні, без дотримання заходів запобігання її випаданню або витягуванню іншими особами. Позивач не доповів у письмовій формі своєму керівникові щодо неналежного зберігання вогнепальної зброї (пістолета Макарова), в результаті чого безпідставно було здійснено три постріли.

Як вірно зазначив суд першої інстанції дисциплінарною комісією з-поміж іншого встановлено, що ОСОБА_1 здійснював перешкоджання іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, оскільки на місці події замкнув і не надав згоди на проведення огляду власного автомобіля, де на той час знаходився виданий йому на постійне носіння та зберігання пістолет Макарова із боєприпасами, що могло призвести до приховування слідів злочину.

Колегія суддів поділяє позиції суду першої інстанції про безпідставність тверджень позивача про неможливість відкрити автомобіль для огляду працівникам поліції у зв`язку з отриманням медичної допомоги та подальшою госпіталізацією, оскільки для того, аби відкрити автомобіль, позивачу не потрібно було застосовувати надважку фізичну силу, до того ж поряд із ним знаходився його колега, з яким він разом відпочивав на базі відпочинку « ОСОБА_17 » - ОСОБА_2 (на той час начальник відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Волинській області), якому він міг передати ключі від свого автомобіля, аби забезпечити огляд автомобіля, в якому на той момент знаходився пістолет. Також в матеріалах справи відсутня інформація, що на момент прибуття слідчо-оперативної групи ОСОБА_1 був без свідомості, а висновком спеціаліста від 29.08.2022 №413 підтверджено, що завдані ОСОБА_1 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких (а.с.91-92 том 1). З цих підстав не є об`єктивними доводи позивача про його неспроможність повідомити керівника щодо неналежного зберігання вогнепальної зброї (пістолета Макарова), бо ж як встановлено службовим розслідуванням, станом на 28.08.2022 ОСОБА_1 покинув медичний заклад та знаходився за своїм місцем проживання. З 29.08.2022 останній знаходиться на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні, про що відображено у висновку службового розслідування та узгоджується із доказами, наданими позивачем до позову (виписка №13326 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на а.с.93-94 том 1).

Доводи про те, що ОСОБА_15 завдано тілесних ушкоджень (висновком спеціаліста від 29.08.2022 №412 такі віднесено до категорії легких), а тому він не міг також забезпечити огляд автомобіля позивача також оцінюються критично, оскільки доказів його фізичної неспроможності забезпечити відповідний огляд у матеріалах справи відсутні.

Стосовно ж категоричного заперечення позивачем висновків службового розслідування та рішення суду першої інстанції щодо неповідомлення позивачем керівництва та найближчого органу поліції про надзвичайну подію, то на підтвердження своїх доводів позивач не надав жодних доказів повідомлення уповноважених органів про вказану надзвичайну подію.

Крім того, відповідно до п. 18 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №145, перебування, вхід/вихід (в`їзд/виїзд) військовослужбовців Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, поліцейських, військовослужбовців та працівників СБУ, працівників ДПС, ДМС, ДСНС, їх перевезення транспортними засобами спеціалізованого призначення, перевезення військових вантажів та осіб із зброєю та боєприпасами на територію/з території, де встановлено особливий режим, організовуються та здійснюються з урахуванням умов обстановки, яка склалася, наявності сил та засобів, визначених завдань, бойового розподілу підрозділів, місць їх дислокації відповідними командирами (начальниками) за погодженням з комендантом на підставі службових посвідчень, посвідчень про відрядження, дорожніх листів та документів на вантаж.

Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад ГУНП у Волинській області на час дії правового режиму надзвичайного стану переведений на посилений варіант службової діяльності.

Режим воєнного стану встановлює для працівників поліції підвищену відповідальність та контроль за своїми діями.

Відповідно до посадової інструкції, затвердженої 18.07.2022, ОСОБА_1 у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, Указами Президента України, постановами Верховної Ради України та постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, Кодексами, чинними міжнародними договорами, наказами та іншими нормативними документами МВС, НПУ та ГУНП, правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також цією Інструкцією (а.с.187-192, т.1).

Як вже зазначено вище, 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, який затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі продовжено та діє досі.

На усій території України введено комендантську годину. Зокрема, в Рівненській області комендантська година на момент вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку тривала з 23:00 год до 05:00 год.

У письмових поясненнях дисциплінарній комісії заступник начальника слідчого управління ГУНП у Волинській Кондратюк В.В. та начальник слідчого управління ГУНП у Волинській області Нерух О.М вказали, що їм не було відомо про те, що позивач планує виїзд на відпочинок за межі області , а також про наявність у нього вогнепальної зброї. Тобто про здійснення виїзду за межі області відсутній рапорт позивача (а.с.223-226, т. 1).

За таких обставин, висновки дисциплінарної комісії про те, що ОСОБА_1 у комендантську годину, на території іншої області, під час дії в країні воєнного стану, тобто в той час, коли дії поліцейських повинні бути спрямовані на захист громадян, територіальної цілісності України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з іншим поліцейським був учасником конфліктної ситуації, під час якої застосовано табельну зброю, підтверджуються

Надаючи оцінку доводам позивача щодо необґрунтованості оскаржуваного наказу з огляду на відсутність судового рішення (вироку), яким би підтверджувались обставини, що ставляться в провину ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає таке.

Так, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII).

Акцентуючи увагу на тому, що Закон №580-VIII виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, колегія суддів має на меті звернути увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то остання повинна зосереджуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

При цьому слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

З матеріалів справи слідує, що підставою для проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 слугував рапорт начальника УГІ ГУНП у Волинській області від 28.08.2022 про можливе вчинення, зокрема позивачем, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Разом з тим, метою такого розслідування було встановлення умов та причин, що передували вказаному факту.

На теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000082 від 28.08.2022 триває та рішення не прийнято.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апелента про відсутність обвинувального вироку суду щодо нього, а відтак - про недоведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки підставою для звільнення позивача стала реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 ч. 1 ст. 77 Закону України №580-VIII), а не набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 ч. 1 ст. 77 Закону України №580-VIII).

Твердження апелянта про неправомірне посилання Дисциплінарної комісії у висновку службового розслідування на матеріали, зібрані під час проведення досудового розслідування, а також про відсутність вироку суду відносно нього, є хибними, оскільки Дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, а лише перевірила обставини події на предмет дотримання вимог, що ставляться до поліцейських, та наявності в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.

Відтак, встановлені Дисциплінарною комісією обставини не свідчать про доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вказують на факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та від 02.10.2018 у справі №9901/454/18.

Також суд відхиляє покликання позивача на те, що службове розслідування не могло бути проведено під час перебування останнього на лікарняному, та звертає увагу на те, що частинами 1 та 4 статті 22 Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Також позивачем не спростовано твердження відповідача про те, що пояснення у ОСОБА_1 в рамках службового розслідування було відібрано працівником УГІ ГУНП у Волинській області ОСОБА_18 (членом дисциплінарної комісії) 29.08.2023 у приміщенні ГУНП у Волинській області (Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 11). Вказане пояснення міститься у матеріалах службового розслідування, надруковане на комп`ютері та відповідно не могло бути відібране у приміщенні лікарні, як стверджує позивач.

Також слід звернути увагу про те, що у вказаних поясненнях від 29.08.2022 відсутня інформація про те, що під час відібрання їх ОСОБА_1 знаходився у лікарні.

Відтак, колегія суддів вважає, що твердження апелянта про те, що пояснення у нього було відібрано у лікарні не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів зауважує, що незважаючи на те, що спірні накази в частині, що стосується ОСОБА_1 , а саме наказ ГУНП у Волинській області від 29.08.2022 №1124/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників слідчого управління ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією» та наказ ГУНП у Волинській області від 29.08.2022 №326о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) прийняті в тому числі і з урахуванням відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження щодо позивача, є такими, що ґрунтуються і на самостійних правових підставах.

Своєю чергою суд апеляційної інстанції не може залишити поза увагою те, що показами свідками зафіксовано перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, агресивність його поведінки, конфліктність, наявність повідомлень щодо застосування сили до жінок (рукоприкладства), порушення громадського порядку, а також нецензурної лайки особами, які відпочивали на базі відпочинку «Маяк» та називали себе керівництвом поліції та працівником СБУ.

Відповідно до п.1,2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики (п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки )

Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності (п. 5 розділу І Правил етичної поведінки).

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.

Більше того позивач перебував на посаді начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової дисципліни слідчого управління ГУНП у Волинській області, що зобов`язує його бути прикладом для підлеглих в дотриманні службової дисципліни. Останній повинен вживати заходи щодо запобігання вчиненню правопорушень, однак позивач своїми деструктивними діями порушив вимоги, що пред`являються до поведінки поліцейського.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформував правову позицію, згідно з якою в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

У постанові від 14.04.2021 у справі №320/3085/20 зазначив, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту. Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості, які є несумісними із подальшим проходженням служби. Натомість, зібраними у справі доказами підтверджуються висновки службового розслідування, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у невмінні локалізувати конфліктну ситуацію під час знаходження у громадському місці, негідній поведінці у поза службовий час, що виразилась у невжитті заходів щодо запобігання вчиненню правопорушення, зневажливому ставленні до честі і гідності інших поліцейських та нестриманні їх від вчинення правопорушень, використання ненормативної лексики, нестриманості у спілкуванні з громадянами, перешкоджання іншим поліцейським виконувати їх обов`язки (первинне повідомлення вигаданих анкетних даних)

Варто зауважити, що зі змісту Присяги працівника поліції, за недотримання якої накладено на позивача дисциплінарне стягнення, слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі 804/6242/17.

У контексті викладеного суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем за наведених обставин вчинені дії, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, підривають довіру до нього, як до носія влади, що безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського.

Суд апеляційної інстанції вказує, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в службовий та позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №804/8515/17.

Зважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції на підставі зібраних і проаналізованих у їх взаємозв`язку доказів фактичні обставини цієї справи, колегія суддів вважає доведеним недотримання позивачем службової дисципліни та, відповідно, складу дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 , а також правомірним обрання видом дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Таким чином, під час апеляційного перегляду висновки службового розслідування щодо допущення позивачем дисциплінарного проступку не спростовані.

Оскільки доводи позивача, покладені в основу позову та апеляційної скарги, визнано безпідставними, а суд апеляційної інстанції не встановив процедурних порушень з боку відповідача під час проведення службового розслідування та видання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача, при прийнятті яких відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування спірних наказів.

З огляду на правомірність накладеного на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з займаної посади, у зв`язку із наявністю факту вчиненого ним діяння, відсутні підстави для поновлення позивача на службі в органах Національної поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.

Така правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений у постановах 28.11.2019 у справі №120/860/19а, від 04.12.2019 у справі №824/355/17-а.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Зважаючи на результат апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року у справі №140/6101/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 01 червня 2023 року