Справа № 461/5481/22
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/5481/22 пров. № А/857/6161/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.Я.. Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Гриньків І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса Валерія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 січня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення (суддя першої інстанції Кротова О.Б., м. Львів)

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Львівської міської ради, інспектора управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса В.О. про визнання протиправною та скасування постанови серії РАП №766656396 від 12.09.2022, винесеної інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, спеціалістом першої категорії Білоусом В.О. відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 300 грн.; визнання дій Львівської міської ради щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними; визнання дій інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса В.О. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними; закриття справи про адміністративне правопорушення; стягнення судових витрат у розмірі 3000 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.11.2022 замінено неналежного відповідача Львівську міську раду на належного відповідача Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21.12.2022 позов задоволено. Скасовано постанову спеціаліста першої категорії інспектора з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоуса В.О. про накладення адміністративного стягнення серії РАП №76665696 до повідомлення серії ЛВ №00138968 від 29.08.2022 року 16 год. 51 хв., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 грн. Провадження у справі закрито. В задоволенні решти вимог адміністративного позову відмовлено.

26.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради судові витрати у розмірі 2983,76 грн.

Заява мотивована тим, що адміністративний позов був складений ним особисто, для подачі такого він витратив час на опрацювання законодавчої бази, ним було проведено аналіз судової практики для складання позовної заяви, щоб окреслити та сформулювати потрібну позицію захисту. Вказує, що затратив час на написання позовної заяви, набір її у друкованому вигляді та роздрук, копіювання доданих до позовної заяви матеріалів та інших робіт, витратив час і кошти на дорогу. Отже, підготовку, написання, роздрук, виготовлення копій та подачі позовної заяви та процесуальних документів до суду ним було затрачено 76 годин власного часу. Він являється особою з інвалідністю ІІ групи. Компенсація за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено мінімальну заробітну плату з 01 січня у місячному розмірі 6500 грн, у погодинному розмірі 39,26 грн. Таким чином, оцінює 76 годин власного часу у 2983,76 грн та вказує, що цей час втрачено ним безповоротно.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення.

Не погодившись із ухвалою суду, вважаючи таку незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, її оскаржив ОСОБА_1 . Просить скасувати оскаржену ухвалу від 04.01.2023 та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заяву про винесення додаткового рішення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що заявлені до стягнення судові витрати в розмірі 2983,76 грн є належним чином обґрунтованими. Вказав, що на підготовку, написання, роздрук, виготовлення копій та подачі позовної заяви та процесуальних документів до суду ним було затрачено 76 годин власного часу. Він являється особою з інвалідністю ІІ групи. Компенсація за відрив від звичайних занять обчислюється пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено мінімальну заробітну плату з 01 січня у місячному розмірі 6500 грн, у погодинному розмірі 39,26 грн. Таким чином, оцінює 76 годин власного часу у 2983,76 грн.

Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (пункт 5 частини третьої статі 132 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 135 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» компенсація в адміністративних справах за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові у зв`язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати його розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не працює і не має самостійного доходу, має право одержати компенсацію за відрив від звичайних занять.

За загальним правилом, відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення, підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №465/7254/21.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 КАС України).

Установивши що позивач не надав належних і допустимих доказів відриву від звичайних занять, які саме заняття були ним заплановані проте не здійснені у зв`язку зі зверненням до суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В апеляційній скарзі позивач знову наводить розрахунок компенсації, вказуючи кількість затрачених годин на підготовку та написання позовної заяви, її роздрук, вчинення інших процесуальних дій, проте не надає та не зазначає відповідних доказів, які б свідчили та підтверджували затрачений ним час, який у свою чергу був запланований на здійснення звичайних занять.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновком суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 січня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 01.06.2023.