Справа № 480/3455/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 р.Справа № 480/3455/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції С.М. Глазько) від 17.11.2022 року (повний текст складено 28.11.22 року) по справі №480/3455/20

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури

про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Сумської області № 100-к від 29.04.2020 про його звільнення з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області з 06.05.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора № 311 від 09.04.2020 про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області або на посаді, що є рівнозначною посаді прокурора відділу прокуратури Сумської області у разі початку діяльності обласної прокуратури відповідно до редакції закону України № 113-ІІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", на час постановлення рішення - поновити на рівнозначній посаді в Сумській обласній прокуратурі, що розпочне свою діяльність з 06.05.2020;

- стягнути з Сумської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 06.05.2020 в розмірі 327011,12 грн;

- стягнути з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 28115,42 грн. різниці між фактично нарахованою заробітною платою;

- стягнути з прокуратури Сумської області на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року, позовні вимоги було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення №311 від 09 квітня 2020 року Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора України про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Сумської області № 100-к від 29 квітня 2020 року про звільнення з 06 травня 2020 року ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Сумської обласної прокуратури.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року включно в загальному розмірі 327011,12 грн, а також фактично не отриману ним заробітну плату за квітень 2020 року в сумі 28115,42 грн.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на оплату правничої допомоги адвоката 8000 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Сумської обласної прокуратури було задоволено частково, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 по справі №480/3455/20 скасовано в частиністягнення з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року включно в загальному розмірі 327011,12 грн, а також фактично не отриману ним заробітну плату за квітень 2020 року в сумі 28115,42 грн. та негайного виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 56754 грн.

В цій частині прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, а саме, стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року включно в загальному розмірі 131126 грн. 58 коп.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року по справі № 480/3455/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.05.2022, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 року в справі №480/3455/20 змінено в частині мотивів, викладено їх у редакції цієї постанови.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 року в справі №480/3455/20 скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Сумської обласної прокуратури та в частині стягнення з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Прийнято нове рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області.

В частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 року в справі №480/3455/20 залишено без змін.

Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Верховний Суд зазначив, що змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційний суд правомірно здійснив розрахунок відповідно до середньоденної заробітної плати позивача, обчисленої виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, та кількості робочих днів вимушеного прогулу. У той же час у обґрунтування касаційної скарги відповідач звертав увагу, що з 02.06.2020 року позивач був працевлаштований на посаду головного спеціаліста відділу інформаційних технологій прокуратури Сумської області, а тому на його користь підлягає стягненню не вся сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а різниця в заробітку. Однак суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили та не дослідили питання працевлаштування позивача та не здійснили розрахунок середнього заробітку з урахуванням такої обставини відповідно до вимог частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України.

За наслідками нового судового розгляду, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку задоволено частково.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року включно, в загальному розмірі 49997 грн. 63 коп.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Відповідач, Офіс Генерального прокурора, не погодився із рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року та подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити в частині задоволених позовних вимог, зменшивши розмір суми стягнення з Сумської обласної прокуратури середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 48876,89 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що за даними бухгалтерської служби Сумської обласної прокуратури ОСОБА_1 у період з 27.04.2020 по 07.05.2020 перебував на лікарняному згідно із листком непрацездатності. А тому, не зважаючи на звільнення з 06.05.2020 матеріальне забезпечення згідно із листком непрацездатності здійснено позивачу по 07.05.2020 включно, тому виплата середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 07.05.2020 призведе до подвійної оплати. Таким чином датою початку виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу є 08.05.2020. Таким чином стягненню підлягає сума 48876,89 грн (110 953,26 грн - 81 128,95 грн + 19 052,58).З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині сими стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, шляхом зменшення суми стягнення до 48876,89 грн.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач безперервно працював в органах прокуратури України з 13.09.2001, а з 10.09.2018 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Сумської обласної прокуратури.

19.09.2019 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-ІХ, який, окрім іншого, передбачав обов`язкове проходження атестації діючими працівниками органів прокуратури України.

03.10.2019 Генеральним прокурором України винесено наказ № 221, яким затверджено Порядок проходження прокурорами атестації. Цей Порядок встановив правила та процедуру проведення атестації прокурорів, передбаченої Законом № 113-ІХ. Поряд з іншими нормами, Порядком № 221 було передбачено, що для проходження атестації працівник прокуратури повинен подати заяву за формою, передбаченою додатком 2 до цього Порядку.

Позивач звернувся до Генерального прокурора із заявою про намір пройти атестацію.

За результатом проходження першого етапу атестації, відповідно до відомостей про результати тестування на знання та уміння у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, ОСОБА_1 набрав 90 балів та був допущений до другого етапу атестації (а.с. 51-58, т. 1).

За результатом складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, позивач набрав 80 балів, що є меншим прохідного балу для успішного складення іспиту (а.с. 59-60, т. 1).

Того ж дня - 05.03.2020, після завершення другого етапу атестації, позивач звернувся до голови Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур із письмовою заявою, в якій просив призначити повторне тестування на загальні здібності та навички, у зв`язку з істотним погіршенням стану здоров`я та зверненням за медичною допомогою під час тестування 05.03.2020 (а.с. 41, т.1).

При цьому, 05.03.2020 позивач звернувся до Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва у приміщенні "АККО Інтернешенел Експо Центру" за адресою: м. Київ, проспект Перемоги 40 - Б, де відбувалось тестування прокурорів (а.с. 42, т. 1).

09.04.2020 позивач повторно звернувся до Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур із заявою, в якій просив повідомити про результати розгляду його заяви від 05.03.2020, щодо призначення повторного тестування на загальні здібності та навички (а.с. 43, том 1).

Рішенням Другої кадрової комісії № 311 від 09.04.2020, у зв`язку з набранням 80 балів, що є меншим прохідного балу для успішного складення іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, ОСОБА_1 не було допущено до етапу проходження співбесіди та визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію (а.с. 40, т. 1).

09.04.2020 протоколом № 5 засідання Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур було розглянуто заяву позивача про повторне проходження тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Зокрема, у першому питанні порядку денного протоколу № 5 засідання Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур відзначено, зокрема, що ОСОБА_1 під час проходження тестування на загальні здібності та навички із заявою про погане самопочуття та незадовільний стан здоров`я до Другої кадрової комісії не звертався, а вказав цю обставину лише після неуспішного проходження другого етапу атестації.

Під час проведення тестування відповідні акти не складались. Позивач жодних заяв щодо його стану здоров`я з метою перенесення дати іспиту, як це передбачено пунктом 11 Розділу І Порядку № 221, не подавав та фактично використав своє право на проходження відповідного етапу атестації. У зв`язку з чим, підстави для повторного проходження етапу тестування, які передбачені пунктом 7 Порядку № 221, відсутні (а.с. 68-72, т. 2).

Наказом прокурора Сумської області від 29.04.2020 № 100к, з посиланням на статтю 11 Закону України "Про прокуратуру", пункт 3, підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Сумської обласної прокуратури на підставі 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 06.04.2020.

Позивач, не погоджуючись з рішенням кадрової комісії, наказом прокурора Сумської області від 29.04.2020 № 100к та своїм звільненням, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою в якій, окрім іншого, просив скасувати вказаний наказ, поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 у даній справі, крім іншого, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Сумської обласної прокуратури та стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року включно в загальному розмірі 327011,12 грн., а також фактично не отриману ним заробітну плату за квітень 2020 року в сумі 28115,42 грн. Окрім того, вказане рішення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення середнього на його користь заробітку за один місяць в розмірі 56754 грн. підлягало негайному виконанню.

Відповідно до мотивувальної частини вказаного рішення суду, визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначив, що виходячи з середньомісячного розміру заробітної 56754 грн, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 має становити (56754 : 21 робочий день) 2702,57 грн., а за увесь час вимушеного прогулу (п`ять місяців і 16 робочих днів) буде складати 327011,12 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 у даній справі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 по справі №480/3455/20 було скасовано в частиністягнення з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року включно в загальному розмірі 327011,12 грн, а також фактично не отриману ним заробітну плату за квітень 2020 року в сумі 28115,42 грн. та негайного виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 56754 грн.

В цій частині прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та різниці в заробітній платі задоволено частково та стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року включно в загальному розмірі 131126 грн. 58 коп.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року по справі № 480/3455/20 залишено без змін.

Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови суду, визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначив, що згідно з довідкою Сумської обласної прокуратури №21-76вих-21 від 12.02.2020 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1120 грн. 74 коп., а середньомісячна заробітна плата становить 23535 грн. 54 коп. (том 3, а.с. 183).

Враховуючи, що першим робочим днем після звільнення позивача є 07.05.2020, справу вирішено по суті 23.10.2020, то період часу вимушеного прогулу позивача з 07.05.2020 по 23.10.2020 складає всього 117 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу позивача з 07 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року має становити 131126 грн. 58 коп. (117 робочих днів х 1120 грн. 74 коп. = 131126 грн. 58 коп.).

Направляючи справу в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Верховний Суд у постанові від 19.05.2022 року по даній справі зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили та не дослідили питання працевлаштування позивача та не здійснили розрахунок середнього заробітку з урахуванням такої обставини відповідно до вимог частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України.

Задовольняючим частково позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача з 07 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року включно, Сумський окружний адміністративний суд у рішенні від 17.11.2022 року дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача різниці в заробітку за час виконання ним нижчеоплачуваної роботи та встановленим судом середнім заробітком за час вимушеного прогулу позивача, а саме у розмірі 49997,63 грн. (131126,58 81128,95).

Відповідач в апеляційні скарзі не оскаржує загальний висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання різниці в заробітку за час виконання ним нижчеоплачуваної роботи та встановленим середнім заробітком за час вимушеного прогулу. Спірним є висновок суду першої інстанції про наявність обов`язку у відповідача сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.05.2020 року, оскільки не зважаючи на звільнення з 06.05.2020, матеріальне забезпечення згідно із листком непрацездатності здійснено позивачу по 07.05.2020 включно. Тому, вважає, що виплата середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за 07.05.2020 призведе до подвійної оплати.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з урахуванням висновків та мотивів Верховного Суду, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтями 2, 5-1 Кодексу законів про працю України передбачено право громадян України на працю і гарантії держави в правовому захисті працездатним громадянам від незаконного звільнення.

Частиною 2 статті 21 та частиною 1 статті 23 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина має право рівного доступу до державної служби в своїй країні, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Статтею 24 Європейської соціальної хартії, ратифікованої Україною 14.09.2006 визначено, що з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення Сторони зобов`язуються визнати: право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов`язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби; право працівників, звільнених без поважної причини, на належну компенсацію або іншу відповідну допомогу. З цією метою Сторони зобов`язуються забезпечити, щоб кожний працівник, який вважає себе звільненим без поважної причини, мав право на оскарження в неупередженому органі.

Спеціальні норми права, пов`язані з проходженням публічної служби на посадах прокурорів, викладені у Законі України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ (далі - Закон №1697), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до ст. 4 Закону №1697, організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено під час розгляду справи та не заперечується сторонами, позивач протиправно наказом прокуратури Сумської області від 29.04.2020 №100к про звільнення ОСОБА_1 , був звільнений з посади з 06 травня 2020 року, у зв`язку з чим вищевказаними судовими рішеннями позивач був поновлений на відповідній посаді.

Як встановлено у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 у даній справі, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає - 1120 грн. 74 коп., а середньомісячна заробітна плата становить - 23535 грн. 54 коп., а період часу вимушеного прогулу позивача складає з 07.05.2020 по 23.10.2020 всього 117 робочих днів.

З вищевказаними висновком Другого апеляційного адміністративного суду погодився і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.05.2022 у даній справі, зазначивши у п. 90 постанови: «апеляційний суд правомірно здійснив розрахунок відповідно до середньоденної заробітної плати позивача, обчисленої виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, та кількості робочих днів вимушеного прогулу.».

З урахуванням вказаного, період вимушеного прогулу позивача (з 07.05.2020 по 23.10.2020 = 117 робочих днів) та розмір середньоденної заробітної плати позивача (1120 грн. 74 коп.), вже є визначеними вищевказаними судовими рішеннями.

Таким чином, середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу позивача з 07 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року має становити 131126 грн. 58 коп. (117 робочих днів х 1120 грн. 74 коп. = 131126 грн. 58 коп.).

Разом з тим, як вищезазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.05.2022 у даній справі, суд направляючи справу на новий розгляд, зробив висновок, що суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили та не дослідили питання працевлаштування позивача та не здійснили розрахунок середнього заробітку з урахуванням такої обставини відповідно до вимог частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України.

Так, Сумським окружним адміністративним судом під час нового розгляду даної справи було зобов`язано Сумську обласну прокуратуру надати:

- докази наявності трудових правовідносин між ОСОБА_1 та Сумською обласною прокуратурою у період часу з 07.05.2020 по 23.10.2020 (включно).

- докази нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати з 07.05.2020 по 23.10.2020 (включно) за наявності трудових правовідносин між ОСОБА_1 та Сумською обласною прокуратурою у період часу з 07.05.2020 по 23.10.2020 (включно).

На виконання вказаних вимог, відповідачем надано суду копію трудової книжки позивача, копії розрахункових листів, копії табелів обліку використаного робочого часу працівників (т.4 а.с.149-179).

З наданих документів судом встановлено, що ОСОБА_1 після звільнення з посади прокурора з 03.06.2020 прийнято на посаду головного спеціаліста відділу інформаційних технологій на підставі наказу прокурора Сумської області від 02.06.2020 №137. За роботу на вказаній посаді за період з 03.06.2020 по 23.10.2020 йому нараховано заробітну плату в розмірі 81128,95 грн.

Згідно частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/808/16 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року у справі № 340/376/20.

Оскільки позивач був звільнений 06.05.2020 року, то підлягає поновленню на посаді з наступного дня за днем звільнення, а відтак середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає обрахунку саме з 07.05.2020 року.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції не врахував, що виплата середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за 07.05.2020 призведе до подвійної оплати, оскільки законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за вказаних обставин.

Враховуючи вищевикладену норму, фактичні обставини у справі, а саме виконання позивачем у період вимушеного прогулу нижчеоплачуваної роботи та висновки і мотиви Верховного Суду, викладені у постанові від 19.05.2022 у даній справі, з яких скасовано постанову суду апеляційної інстанції у даній справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи визначаючи середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача з 07 травня 2020 року по 23 жовтня 2020 року включно, наявні підстави для стягнення з відповідача різниці в заробітку ОСОБА_1 за час виконання ним нижчеоплачуваної роботи та встановленим судом середнім заробітком за час вимушеного прогулу позивача, а саме у розмірі 49997,63 грн. (131126,58 81128,95).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2022 року по справі №480/3455/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 01.06.2023 року.