Справа № 420/4842/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4842/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» до Одеської митниці про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої товариством з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт», за першим методом митної оцінки за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000643; №UА500020/2022/000641; №UА500020/2022/000642;

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UА500020/2022/000268/2 від 02.11.2022 року; №UА500020/2022/000265/2 від 02.11.2022 року; №UА500020/2022/000266/2 від 02.11.2022 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06.07.2022 року між ТОВ «Тбр Імпорт» (як покупцем) та фірмою Shandong Wanda Boto Tyre Co., Ltd (як продавцем) було укладено контракт №TBR-BOTO 2022, за умовами якого продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні та легкові шини, диски в асортименті згідно комерційного інвойсу, що є невід`ємною частиною даного договору.

На виконання умов зазначеного контракту продавець (підприємство-нерезидент) Shandong Wanda Boto Tyre Co., Ltd поставило позивачу партію товару, а саме шини. З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем були подані до Одеської митниці митні декларації №UА500020/2022/019025 від 01.11.2022 року, №UА500020/2022/019026 від 01.11.2022 року та №UА500020/2022/019027 від 01.11.2022 року, а також повний та змістовний пакет документів, передбачених Митним кодексом України.

Проте, відповідачем було необґрунтовано винесені рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000268/2 від 02.11.2022 року, №UА500020/2022/000265/2 від 02.11.2022 року, №UА500020/2022/000266/2 від 02.11.2022 року та картки відмов в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000643, №UА500020/2022/000641, №UА500020/2022/000642.

Не погоджуючись із зазначеними діями та рішеннями відповідача, вважаючи їх протиправними та необґрунтованими, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 03.04.2023 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» до Одеської митниці було прийнято судом до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

18.04.2023 року від Одеської митниці надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому позивачем на вимогу контролюючого органу не було надано додаткових документів, які усувають виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої ним митної вартості.

З огляду на зазначене митним органом не міг бути застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000268/2 від 02.11.2022 року, №UА500020/2022/000265/2 від 02.11.2022 року, №UА500020/2022/000266/2 від 02.11.2022 року, відповідно до якого митну варіть товару було визначено за 6-м резервним методом. Крім того, за зазначених обставин Одеською митницею були прийняті картки відмов в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000643, №UА500020/2022/000641, №UА500020/2022/000642.

Таким чином відповідач вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» .

21.04.2023 року від товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні заявлених ним позовних вимог.

Заперечень на відповідь на відзив відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» зареєстровано як юридична особа та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний); 22.11 Виробництво гумових шин, покришок і камер; відновлення протектора гумових шин і покришок; 22.19 Виробництво інших гумових виробів; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинам; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 50.20 Вантажний морський транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

06.07.2022 року між ТОВ «Тбр Імпорт» (як покупцем) та компанією Shandong Wanda Boto Tyre Co., Ltd (як продавцем) було укладено контракт №TBR-BOTO 2022, за умовами якого продавець зобов`язується передати товар вантажні шини, легкові шини, диски в асортименті, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар відповідно до комерційного інвойсу, який є невід`ємною частиною цього Контратку.

Згідно п.п. 2.1-2.2 Контракту товар відвантажується в один або кілька морських контейнерів, номери контейнерів вказуються пакувальному листі. Кількість товару за кожним постачанням зазначено в комерційному інвойсі, що додається до кожної конкретної поставки.

Відповідно до п.3.4 Контракту загальна сума контракту становить 2000000 доларів США та визначається комерційними інвойсами до кожної конкретної поставки товару.

На виконання зазначеного контракту на адресу позивача компанією Shandong Wanda Boto Tyre Co., Ltd був поставлений відповідний товар: шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем були подані до Одеської митниці наступні митні декларації:

- від 01.11.2022 року №UА500020/2022/019025, в графі 42 якої товариство з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» зазначило, що вартість товару за основним методом, а саме за ціною договору (контракту), становить 32 097,00 дол. США. При цьому позивачем разом із митною декларацією було надано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) №Б/Н від 29.08.2022 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) №WD202206218B від 22.07.2022 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №WD202206218B від 29.08.2022 року; коносамент (Bill of lading) №WMSS22082649 від 30.08.2022 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) №553 від 24.10.2022 року; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №22C3705B0114/00354 від 29.08.2022 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №Б/Н від 18.08.2022 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №18.10.2022 від 18.10.2022 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №553 від 24.10.2022 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №Б/Н від 24.10.2022 року; розрахунок ціни (калькуляція) №WD202206218B від 29.08.2022 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №TBR-BOTO 2022 від 06.07.2022 року; договір (контракт) про перевезення №20221019/24 від 19.10.2022 року; договір (контракт) про перевезення №75-3008-2022 від 30.08.2022 року; договір (контракт) про перевезення №Б/Н від 11.08.2022 року; копія митної декларації країни відправлення №00067352 від 29.08.2022 року;

- від 01.11.2022 року №UА500020/2022/019026 в графі 42 якої товариство з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» зазначило, що вартість товару за основним методом, а саме за ціною договору (контракту), становить 32 097,00 дол. США. При цьому позивачем, разом із митною декларацією було надано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) № Б/Н від 29.08.2022 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) №WD202206218B від 22.07.2022 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №WD202206218B від 29.08.2022 року; коносамент (Bill of lading) №WMSS22082649 від 30.08.2022 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) №154 від 27.10.2022 року; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №22C3705B0114/00354 від 29.08.2022 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №Б/Н від 18.08.2022 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №18.10.2022 від 18.10.2022 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №Б/Н від 24.10.2022 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №Б/Н від 27.10.2022 року; розрахунок ціни (калькуляція) №WD202206218B від 29.08.2022 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №TBR-BOTO 2022 від 06.07.2022 року; договір (контракт) про перевезення №20221019/27 від 19.10.2022 року; договір (контракт) про перевезення №75-3008-2022 від 30.08.2022 року; договір (контракт) про перевезення №Б/Н від 11.08.2022 року; копія митної декларації країни відправлення № 00067352 від 29.08.2022 року.

- від 01.11.2022 року №UА500020/2022/019027, в графі 42 якої товариство з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» зазначило, що вартість товару за основним методом, а саме за ціною договору (контракту), становить 32 095,00 дол. США. При цьому позивачем, разом із митною декларацією було надано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) №Б/Н від 29.08.2022 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) №WD202206218B від 22.07.2022 року; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №WD202206218B від 29.08.2022 року; коносамент (Bill of lading) №WMSS22082649 від 30.08.2022 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) №723 від 26.10.2022 року; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №22C3705B0114/00354 від 29.08.2022 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №Б/Н від 18.08.2022 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №18.10.2022 від 18.10.2022 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №Б/Н від 24.10.2022 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №Б/Н від 27.10.2022 року; розрахунок ціни (калькуляція) №WD202206218B від 29.08.2022 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №TBR-BOTO 2022 від 06.07.2022 року; договір (контракт) про перевезення №20221019/26 від 21.10.2022 року; договір (контракт) про перевезення №75-3008-2022 від 30.08.2022 року; договір (контракт) про перевезення №Б/Н від 11.08.2022 року; копія митної декларації країни відправлення №00067352 від 29.08.2022 року.

Під час здійснення Одеською митницею правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт», та перевірки документів, поданих декларантом до митного органу з метою підтвердження митної вартості товарів разом з митними деклараціями, контролюючим органом було встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також, на думку контролюючого органу, надані товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) по митній декларації від 01.11.2022 року №UА500020/2022/019025:

- згідно п.1 розд.2 Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 53 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 року №599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:-рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортноекспедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

До митного оформлення надано довідки та листи, що не мають описаних вище ознак документів та відомостей.

- в рахунку-фактурі зазначено інший номер коносаменту 81), ніж той, що наданий до митного оформлення.

- листом від 24.10.2022 року №Б/Н АТС Cargo, що надавав експедиторські послуги в Польщі, надає відомості про вартість послуг з експедирування та перевантаження на території Польщі. Проте в листі відсутня інформація про вартість перевезення товарів між Ґданськом (порт призначення згідно коносамента від 30.08.2022 року №WMSS22082649) та Блоне (місце завантаження згідно автотранспортної накладної від 24.10.2022 №553).

- наданий до митного оформлення договір про перевезення від 11.08.2022 року №Б/Н укладено між АТС Cargo та ТОВ « 100 Шин +», яке, відповідно до наданих до митного оформлення документів, ніякого стосунку до товарів не має.

- експортна митна декларація країни відправника товарів 29.08.2022 №00067352 посилається на коносамент від 30.08.2022 №WMSS22082649, якого на момент складання документу ще не існувало.

2) по митній декларації від 01.11.2022 року № UА500020/2022/019026:

- згідно п.1 розд.2 Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 53 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 року №599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортноекспедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до відомостей у наданих документах, передача товарів здійснюється на умовах FOB QINGDAO. Зазначені умови не передбачають включення до вартості, що сплачена або підлягає сплаті за товар, витрат на страхування вантажу. До митного оформлення надано довідки та листи, що не мають описаних вище ознак документів та відомостей.

- в рахунку-фактурі (інвойсі) від 29.08.2022 року №WD202206218B вказано номер коносаменту 81, а відповідно до декларації експортера вантажу 00067352 від 29.08.2022 вантаж був відвантажений за коносаментом WMSS22082649 від 30.08.2022, також коносамент WMSS22082649 від 30.08.2022 наданий до митного оформлення.

- листом від 24.10.2022 року №Б/Н АТС Cargo, що надавав експедиторські послуги в Польщі, надає відомості про вартість послуг з експедирування та перевантаження на території Польщі. Проте в листі відсутня інформація про вартість перевезення товарів між Ґданськом (порт призначення згідно коносамента від 30.08.2022 №WMSS22082649) та Блоне (місце завантаження згідно автотранспортної накладної від 27.10.2022 року №154);

- наданий до митного оформлення договір про перевезення від 11.08.2022 року № Б/Н укладено між АТС Cargo та ТОВ « 100 Шин +», яке, відповідно до наданих до митного оформлення документів, ніякого стосунку до товарів не має;

- експортна митна декларація країни відправника товарів 29.08.2022 №00067352 посилається на коносамент від 30.08.2022 року №WMSS22082649, якого на момент складання документу ще не існувало;

3) по митній декларації від 01.11.2022 року № UА500020/2022/019027:

- згідно п.1 розд.2 Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 53 цього Кодексу , та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 року №599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортноекспедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

До митного оформлення надано довідки та листи, що не мають описаних вище ознак документів та відомостей.

- в рахунку-фактурі зазначено інший номер коносаменту 81), ніж той, що наданий до митного оформлення;

- листом від 24.10.2022 року №Б/Н АТС Cargo, що надавав експедиторські послуги в Польщі, надає відомості про вартість послуг з експедирування та перевантаження на території Польщі. Проте в листі відсутня інформація про вартість перевезення товарів між Ґданськом (порт призначення згідно коносамента від 30.08.2022 №WMSS22082649 та Блоне (місце завантаження згідно автотранспортної накладної від 26.10.2022 № 723).

- наданий до митного оформлення договір про перевезення від 11.08.2022 № Б/Н укладено між АТС Cargo та ТОВ « 100 Шин +», яке, відповідно до наданих до митного оформлення документів, ніякого стосунку до товарів не має.

- експортна митна декларація країни відправника товарів 29.08.2022 №00067352 посилається на коносамент від 30.08.2022 №WMSS22082649, якого на момент складання документу ще не існувало

Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України декларанту було запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів такі додаткові документи.

02.11.2022 року позивачем в рамках консультації із митним органом по митним деклараціям №UА500020/2022/019025 від 01.11.2022 року, №UА500020/2022/019026 від 01.11.2022 року та №UА500020/2022/019027 від 01.11.2022 року були надані Одеській митниці додаткові пояснення та додаткові документи.

Разом з тим Одеською митницею були винесені наступні рішення про коригування митної вартості товарів:

- №UА500020/2022/000268/2 від 02.11.2022 року. При цьому у рішенні зазначено, що на підставі аналізу баз даних ЄАІС відповідачем встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 3,01 дол. США за кг, ніж заявлено декларантом 2,93 дол. США

- №UА500020/2022/000265/2 від 02.11.2022 року. При цьому у рішенні зазначено, що на підставі аналізу баз даних ЄАІС відповідачем встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 3,01 дол. США за кг, ніж заявлено декларантом 2,95 дол. США;

- №UА500020/2022/000266/2 від 02.11.2022 року. При цьому у рішенні зазначено, що на підставі аналізу баз даних ЄАІС відповідачем встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 224,65 дол. США за шт., ніж заявлено декларантом 222,49 дол. США за шт.

Також відповідачем були складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000643, №UА500020/2022/000641, №UА500020/2022/000642

Не погоджуючись із вказаними діями, рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, вважаючи їх необґрунтованими та протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про їх оскарження в адміністративній справі №420/4842/23.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт», відзив Одеської митниці, відповідь на відзив та надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.

Відповідно до п.п. 23, 24 ч.1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Керуючись ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п. 1 ч. 5 ст.54 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.ч. 5 та 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч. 2 ст. 55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 (далі - Правила №598).

Так, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у випадках визначених даною частиною.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як було встановлено судом, позивачем було визначено митну вартість товару за основним методом за ціною контракту. Водночас відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2)щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Так, з оскарженого рішення про коригування митної вартості судом встановлено, що митний орган не застосував другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, інформації щодо обчислення вартості наданої виробником товарів.

Водночас відповідач застосував шостий резервний метод і джерелом для коригування митної вартості слугував аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби України, зокрема митні декларації інших суб`єктів господарювання.

З даного приводу суд зазначає, що відомості, які містяться в базах даних ЄАІС Держмитслужби України, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом було сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

Також суд зазначає, що згідно з наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд зазначає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів всупереч положенням п.п. 2, 4 ч.2 ст.55 МК України (крім номерів митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів), не містять жодних обґрунтувань з боку митного органу щодо зроблених коригувань, зокрема, умов поставки, комерційних умов подібних (аналогічних) товарів, та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

З огляду на викладені вище обставини суд доходить висновку, про недотримання митним органом вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу та визначення більшої митної вартості за резервним методом.

Також суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості перевірки відомостей, що підтверджують вартість транспортних витрат з огляду на наступне.

Так позивачем було надано до митного оформлення документи на підтвердження витрат за маршрутом QINGDAO (Китай) до пп Ягодин (Україна ): довідку про транспортні витрати №18.10.2022 року від 18.10.2022 року (містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення порт QINGDAO (Китай) до порту Gdansk (Польща), довідку про транспортні витрати Б/Н від 24.10.2022 року (містить данні про вартість транспортних витрат, та витрат на перевантаження у порту Gdansk (Польща) до Blonie (Польща); довідку про транспортні витрати №553 від 24.10.2022 року (містить данні про вартість транспортних витрат, та витрат на перевантаження з Blonie (Польща) до пп Ягодин (Україна).

Додатково до суду позивачем було надано також інші документи, що підтверджують витрати на транспортування, а саме: договір транспортного експедирування №75-3008-2022 від 30.08.2022 року; рахунок на оплату №75-2208-0035/1 від 17.10.2022; рахунок на оплату №75-2208-0035 від 07.10.2022 року; акт надання послуг №75-2208-0035 від 18.10.2022 року; Акт надання послуг №75-2208-0035/1 від 18.10.2022 року; платіжне доручення про оплату №625 від 20.10.2022 року та платіжне доручення про оплату №626 від 20.10.2022 року; рахунок №FSE-SGA/2022/10/00000414 від 20.10.2022 року; платіжне доручення про оплату 21.10.2022 року; лист перевізника (експедитора) АТС Cargo від 02.11.2022 року; договір- заяву №20221019/24 від 19.10.2022 року (перевізник (експедитор): ТОВ «ЮГ-ЛОГІСТИК»); рахунок №1188 від 03.11.2022 року; акт надання послуг №1771 від 03.11.2022 року; платіжне доручення про оплату №643 від 03.11.2022 року.

Верховний Суд в постанові від 31 травня 2019 року по справі №804/16553/14 (№К/9901/5149/18) зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

За таких обставин суд доходить висновку, що надані позивачем митному органу документи містять необхідні відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів згідно із положеннями ч.2 ст. 53 МК України для визначення вартості товару.

Суд також зазначає, що згідно до положень Інкотермс-2010 відповідно до пунктів А.З. та Б.З. «Договори перевезення та страхування» терміну поставки FOB правил Інкотермс у Продавця та і Покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування.

Отже, при поставці товару на умовах FOB сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.

Як було зазначено позивачем у поясненнях контролюючому органу та не спростовано відповідачем, товариством з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» страхування товару не здійснювалось, а отже таких витрат понесено не було, і такі витрати не включаються до митної вартості товару.

Щодо посилання відповідача на те, що в рахунку-фактурі зазначено інший номер коносаменту 81), ніж той, що наданий до митного оформлення, суд з даного приводу враховує пояснення позивача, а саме, що при здійсненні поставки товару оформлювався спочатку лінійний коносамент під номером 81 щодо перевезення вантажу із зазначенням ваги вантажу та номеру контейнеру. Сторонами цього коносаменту виступили лінійний агент HENGXIAN TRADING CORPORATION LIMITED та експедитор вантажоотримувача ТОВ «ТБР Імпорт » - ТОВ «Заммлер Україна» .

В свою чергу, лінійний коносамент видається морським перевізником і підписується капітаном (або лінійним агентом, представником судноплавної компанії) та передається експедитору/агенту. Лінійний коносамент підтверджує замовлення/ бронювання певного вантажомісця на судні (згідно ваги вантажу, типу контейнеру та інше) для перевезення до конкретного порту.

В подальшому, експедитором ТОВ «Заммлер Україна» (після оформлення лінійного коносаменту) був оформлений домашній коносамент за №WMSS22082649 від 30.08.2022 року. Домашній коносамент оформлюється вже безпосередньо експедитором зі вказівкою даних про фактичних відправника та отримувача вантажу.

Тобто, обидва документи одного й того ж вантажу, оформлюються з різних підстав на різних етапах морського перевезення.

Під час оформлення Інвойсу №WD202206218B від 29.08.2022 року, у продавця були дані лише лінійного коносаменту 81, які й були зазначений в Інвойсі.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем до митного оформлення було подано Коносамент (Віll of lading) №WMSS22082649 від 30.08.2022 року.

Вказаний товаросупровідний документ містить повну інформацію, яка відповідає іншим документам, складеним щодо поставки на користь ТОВ «ТБР Імпорт» товару на підставі зовнішньоекономічного контракту, зокрема назва морського судна, назви контейнерів та їх номери повністю співпадають із відповідними відомостями вказаними лінійному коносаменту 81, а також у експортній декларації, інвойсі №WD202206218B від 29.08.2022 року, та транспортній накладній.

Отже, відповідач мав змогу пересвідчитись в обґрунтованості зазначених розбіжностей щодо номеру коносаменту, наданого до митного оформлення.

Суд також критично ставиться до посилання відповідача на те, що у листі від 24.10.2022 року №Б/Н АТС Cargo (що надавав експедиторські послуги позивачу в Польщі) відсутня інформація про вартість перевезення товарів між Ґданськом (порт призначення згідно коносамента від 30.08.2022 №WMSS22082649) та Блоне (місце завантаження згідно автотранспортної накладної від 24.10.2022 №553), оскільки такі свідчення не відповідають матеріалам справи.

Так, до митного оформлення позивачем була надана довідка про транспортні витрати Б/Н від 24.10.2022 року, що місить данні на підтвердження транспортних витрат, та витрат на перевантаження порт Gdansk (Польща) до Blonie (Польща), а також містить номери контейнерів, номер та дату інвойсу (WD202206218B від 29.08.2022), що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки.

Крім того, позивачем було надано додатково митному органу лист постачальника АТС Cargo від 02.11.2022 року, в якому вказано, що до транспортних витрат довідка про транспортні витрати Б/Н від 24.10.2022 року, включає в т.ч. витрати по перевезенню вантажу по маршруту - порт Gdansk (Польща) до Blonie (Польща).

Також суд критично ставиться до посилання відповідача, що в експортній митній декларації країни відправника товарів 29.08.2022 року №00067352 йдеться посилання на коносамент від 30.08.2022 №WMSS22082649, якого на момент складання документу ще не існувало.

З даного приводу суд вважає слушним посилання представника позивача на те, що у копіях митних декларацій країни відправлення було зазначено в графі «Booking N» («бронювання») лише номер спірного коносаменту.

Номер бронювання місця на судні (букінг) та дату бронювання цього місця було вказано тільки безпосередньо в графі B/L коносаменту №WMSS22082649, який був складений 30.08.2022 року. Тож даний номер був відомий декларанту на момент складання митних декларацій країни відправлення.

Аналогічна правова позиція була вславлена Верховним Судом у постанові від 22.04.2019 року по справі №815/6242/17, від 06.09.2019 року по справі №815/2501/18.

Окрім того, коносамент сам по собі не є документом, що підтверджує складові митної вартості товару, що перевозиться на морському судні.

Щодо посилання відповідача, що позивачем було надано до митного оформлення договір про перевезення від 11.08.2022 року №Б/Н укладений між АТС Cargo та ТОВ « 100 Шин +», яке, відповідно до наданих до митного оформлення документів, ніякого стосунку до товарів не має, суд зауважує, що такий договір, як погоджується позивач, було дійсно помилково наданий митному органу, водночас під час консультації із митним органом по митним деклараціям позивачем було надано інший вірний договір.

На думку суду, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Крім того суд вказує, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, само по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правовий висновок Верховного Суду, зазначений у постанові від 26.03.2019 року у справі №826/17973/14, в якій зазначено, що: «…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...».

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000268/2 від 02.11.2022 року; №UА500020/2022/000265/2 від 02.11.2022 року; №UА500020/2022/000266/2 від 02.11.2022 року та картки відмов в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА500020/2022/000643, №UА500020/2022/000641, №UА500020/2022/000642 необґрунтованими, а тому протиправним та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «Тбр Імпорт», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, якi імпортуються, суд зазначає наступне.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Підставою для звернення позивача до суду є прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000268/2 від 02.11.2022 року; №UА500020/2022/000265/2 від 02.11.2022 року; №UА500020/2022/000266/2 від 02.11.2022 року та карток відмов у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500020/2022/000643, №UА500020/2022/000641, №UА500020/2022/000642.

Вирішуючи вказані позовні вимоги, судом перевірялась правомірність дій відповідача щодо застосування того чи іншого методу митної оцінки.

Суд також враховує, що Верховний Суд у своїй постанові від 20.02.2019 року у справі №522/3665/17 звернув увагу, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується.

Таким чином суд вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача є визнання протиправними та скасування саме спірних рішень, а у задоволенні вимог про визнання протиправними дій Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «Тбр Імпорт», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, якi імпортуються, необхідно відмовити.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 13420,00 грн., а саме: 10736,00 грн. за 4 позовних вимог немайнового характеру у сумі та 2684,00 грн. за позовну вимогу майнового характеру.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» , суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з Одеської митниці у розмірі 10736, 00 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» (07455, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, автодорога Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 25 кілометр) до Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000268/2 від 02.11.2022 року, №UА500020/2022/000265/2 від 02.11.2022 року, №UА500020/2022/000266/2 від 02.11.2022 року.

Визнати протиправними та скасувати картки відмов в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UА500020/2022/000643, №UА500020/2022/000641, №UА500020/2022/000642.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тбр Імпорт» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 10736,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький