Справа № 320/9100/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9100/21 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 18.02.2021 №9096-13/3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню, з тих підстав, що вона винесена на підставі податкового повідомлення-рішення № від 05.06.2018, яке оскаржено до ДФС України та, на думку позивача, є скасованим.

Вказав, що скаргу позивача ДФС України отримало 16.07.2018, проте рішення про результат розгляду скарги датоване 31.08.2018, тобто з пропуском строку розгляду скарги встановленим Податковим Кодексом України, а тому вказане вище податкове повідомлення-рішення вважається скасованим.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Так, на підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують надсилання рішення ДФС України від 01.08.2018 року №11183/С/99-99-11-03-01-25 про продовження строку розгляду скарги, а тому скарга вважається повністю задоволеною, а податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 року (на підставі якого у подальшому прийнято оскаржувану вимогу) вважається скасованим.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 03 травня 2023 року.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 отримано від ГУ ДФС у Київській області податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018, відповідно до якого встановлено порушення п. 1 Постанови «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» №957 від 30.10.2008 та накладено штраф у сумі 10000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивачем надіслано (09.07.2018 засобами поштового зв`язку) скаргу до ДФС України, ГУ ДФС у Київській області та Ради бізнес-омбудсменів.

Вказана скарга надійшла до ДФС України та була зареєстрована за вх. №7720/ФОП від 16.07.2018.

Рішенням ДФС України від 01.08.2018 №11183/С/99-99-11-03-01-25 продовжено строк розгляду даної скарги до 13.09.2018 (включно) та у подальшому, за результатом розгляду скарги позивача, ДФС України прийнято рішенням №13247/С/99-99-11-03-01-25 від 31.08.2018, яким податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області № від 05.06.2018 залишене без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивачем 26.03.2021 засобами поштового зв`язку отримано від ГУ ДПС у Київській області податкову вимогу від 18.02.2021 №9069-13/3 на суму 10000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною податковою вимогою позивач надіслав до ДПС України скаргу від 01.04.2021.

За результатом розгляду скарги позивача, ДПС України прийнято рішення від 25.05.2021 №3667/С/99-00-13-05-09, яким податкову вимогу ГУ ДПС у Київській області від 18.02.2021 №9069-13/3 залишено без змін, а скаргу від 01.04.2021 - без задоволення.

Позивач вважаючи оскаржувану податкову вимогу протиправною та такою, що прийнята з порушенням норм податкового законодавства України, звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п. 56.2 статті 56 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Пунктом 56.8. цієї статті передбачено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту. ( п. 56.9.статті 56 Податкового кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 подав скаргу на податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 до ДФС України, яка надійшла до податкового органу та була зареєстрована за вх. №7720/ФОП від 16.07.2018.

Щодо доводів апелянта про те, що податкове повідомлення-рішення № від 05.06.2018 вважається скасованим у зв`язку із тим, що рішення контролюючого органу ДФС України про результати розгляду скарги, яке датоване 31.08.2018 року винесене не в строк визначений ст. 56 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішенням ДФС України від 01.08.2018 №11183/С/99-99-11-03-01-25 продовжено строк розгляду скарги позивача до 13.09.2018 (включно).

У подальшому, контролюючим органом за результатами розгляду скарги прийнято рішенням №13247/С/99-99-11-03-01-25 від 31.08.2018, яким податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області № від 05.06.2018 залишене без змін, а скаргу - без задоволення.

На думку відповідача, останній не пропустив строки розгляду скарги, які передбачені статтею 56 Податкового кодексу України, оскільки прийняв рішення про продовження такого строку розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 56.9. статті 56 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк.

Однак, відповідачем під час розгляду справи ні до суду першої та апеляційної інстанції не надано доказів прийняття такого рішення, що свідчить про порушення відповідачем строків розгляду скарги, які передбачені статтею 56 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем до суду першої інстанції надано лише витяги з реєстраційно-моніторингових карток вихідної кореспонденції у картотеках СЕД щодо дати та способу відправки рішень.

Однак, із зазначених витягів неможливо встановити, який саме документ відправлявся позивачу, що свідчить про недоведеність зазначених обставин відповідачем.

Окрім цього, відповідачем надано до суду лист ДПС України від 28.01.2022 року, в якому зазначено, що рішенням ДФС від 01.08.2018 №11183/С/99-99-11-03-01-25 продовжено строк розгляду скарги до 19.09.2018 (включно). Однак, в матеріалах справи зазначене рішення відсутнє.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, дослідивши обставини справи, рішення ДФС України про результати розгляду скарги прийнято 31.08.2018, тобто із пропуском строку, що встановлений законодавством. Таким чином скарга позивача на податкове повідомлення-рішення вважається повністю задоволеною, а саме рішення скасованим, а тому відсутні правові підстави сплачувати податковий борг.

У сукупності колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було здійснено повної та всебічної перевірки обставин справи, не досліджено всі обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, не надано оцінку аргументам позивача.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі спростовують правові висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.

Разом з тим, згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною 1 цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у сумі 908,00 грн згідно квитанції від 16.08.2021 року та судовий збір при поданні апеляційної скарги у розмірі 1362, 00 грн згідно квитанції від 24.03.2023 року.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 18 лютого 2021 року №9069-13/3.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко