Справа № 520/7883/22
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 р. Справа № 520/7883/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.11.22 по справі № 520/7883/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності суб"єкта владних повноважень, спонукання до перерахунку пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просила суд:

- визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо непідвищення розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області підвищити розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення її позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що оскільки пенсія за вислугою років їй призначалась не за Законом №1058, тому призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 відбулось вперше, а тому вона має право на підвищення розміру пенсії. Крім того, вимоги щодо повторності призначення пенсії в період призначення їй пенсії за вислугу років були відсутні, зміни щодо вимоги повторності відбулись після 11.10.2017 року, коли пенсія за вислугу років їй вже була призначена, а тому вимога повторності до позивачки не може бути застосована.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.01.2015 року перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, яку було обчислено за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

14.12.2021 року позивачку переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 19.01.2022 року № 25 в частині відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, що передує року звернення за призначенням пенсії за віком та застосуванні вказаного показника за 2018-2020 роки, при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за заявою ОСОБА_1 від 14.12.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2018-2020 роки), з 14.12.2021, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/1894/22 від 07.06.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки.

Судом встановлено, що 08.09.2022 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перерахунок пенсії у порядку ч.3 ст.29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом №2000-0202-8/60324 від 14.09.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та зазначило, що відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь - яка пенсія. ОСОБА_1 до досягнення 60-річного віку було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", яку було обчислено за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", отже відсутні підстави для підвищення їй пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 6-7).

Не погодившись з вказаною бездіяльністю відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необгунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідна наявність наступних умов:

- звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку;

- наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Верховного Суду у справі №686/17753/17, у постановах від 25.09.2018 у справі №686/10709/17 та від 11.12.2018 у справі № 752/13469/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, позивачка реалізувала право виходу на пенсію у 2015 році, оформивши пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, а з 14.12.2021 року, була переведена з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсіїза віком у віці 60 років не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 2015 по 2021 роки вона отримувала пенсію за вислугу років.

А відтак суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги позивачки висновків колегії суддів не спростовують.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обгрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 по справі № 520/7883/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц