Справа № 640/9582/21
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 червня 2023 року

м. Київ

справа №640/9582/21

адміністративне провадження №Зі/990/61/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши матеріали заяви Міністерства внутрішніх справ України про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. у розгляді справи №640/9582/21 за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, в якому, просив:

- визнати незаконними дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C. щодо розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження від 28 лютого 2020 року №12/6-627;

- визнати незаконною та скасувати вимогу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C. від 19 березня 2021 року по виконавчому провадженню №8065300.

- зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №8065300 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2023 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задоволено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року скасовано, прийнято постанову, якою адміністративний позов Міністерства внутрішніх справ України задоволено повністю.

25 квітня 2023 року ОСОБА_1 безпосередньо до Верховного Суду подано касаційну скаргу.

За результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: (судді-доповідача) Загороднюка А.Г., (суддів) Єресько Л.О., Соколова В.М.

24 травня 2023 року до Верховного Суду надійшла заява Міністерства внутрішніх справ України про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. у розгляді справи за цим позовом.

Ухвалою від 29 травня 2023 року Верховний Суд визнав необґрунтованою заяву Міністерства внутрішніх справ України про відвід колегії суддів і передав її до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 травня 2023 року заяву Міністерства внутрішніх справ України про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. у справі №640/9582/21 передано для вирішення судді Білак М.В.

В обґрунтування зазначеної заяви Міністерство внутрішніх справ України зазначає, що призначений у цій справі склад суду не може брати участь у розгляді цієї справи та підлягає відводу з наступних причин.

Предметом розгляду вказаної справи №640/9582/21 є встановлення факту належного або неналежного поновлення МВС України ОСОБА_1 на службі на виконання судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2008 року у справі № 12/61, а також допущення до фактичного виконання обов`язків на посаді.

Проте, цим же складом суду ( Загороднюк А.Г. , Єресько Л.О. , Соколов В.М. ) розглядалась касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі № 640/4699/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та матеріальної допомоги.

За результатами розгляду цим складом Касаційного адміністративного суду 26 травня 2022 року було прийнято постанову про скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2021 року в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період із 24 травня 2008 року по 01 лютого 2011 року.

У скасованій частині прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено та стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2008 року по 25 лютого 2020 року в розмірі 3 266 339 грн 10 коп.

Вказана справа, на думку заявника, прямо пов`язана зі справою №640/9582/21.

На переконання Міністерства внутрішніх справ України, колегія суддів Касаційного адміністративного суду Загороднюк А. Г., Єресько Л. О., Соколов В. М. уже дійшли певних висновків, що стосуються виконання Міністерством внутрішніх справ України судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2008 року у справі №12/61.

Тому, на думку Міністерства внутрішніх справ України, склад суду ще до початку розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у даній справі № 640/9582/21 сформував своє бачення щодо вирішення спору, що виник між сторонами, а також має власну упереджену позицію щодо застосування норм матеріального права у вказаних правовідносинах.

Зазначені обставини викликають у Міністерства внутрішніх справ України обґрунтовані сумніви у неупередженості або об`єктивності розгляду справи призначеним складом суду під час розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 .

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України.

Частиною першою статті 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті, проте, у будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, водночас, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Верховний Суд зауважує, що з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наявність безсторонності суду має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. у справі №640/9582/21 вважаю, що такі не доводять наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в їх об`єктивності або неупередженості при розгляді справи №640/9582/21.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, доводи заявника фактично побудовані на незгоді з рішенням Верховного Суду у справі №640/4699/20.

Однак, Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 36 КАС України такі доводи не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для відводу, не можуть свідчити про необ`єктивність колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. під час розгляду цієї справи.

Суд наголошує, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Втім, будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували упередженість або необ`єктивність колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. в результаті розгляду цієї справи заявник не надає.

Таким чином, висловлені заявником сумніви щодо необ`єктивності та посилання на невідповідність колегії суддів принципам неупередженості не підтверджуються фактичними обставинами та доказами.

Проаналізувавши аргументи, якими обґрунтовано відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. від розгляду справи №640/9582/21, приходжу до висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу судді, оскільки такі не ґрунтуються на існуючих обставинах, які б свідчили про їх упередженість чи безсторонність при розгляді вказаної справи.

При цьому інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. і викликали необхідність їх відводу, відсутні.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає.

Керуючись статтями 36, 40 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Міністерства внутрішніх справ України про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. у розгляді справи №640/9582/21 за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

М.В. Білак,

Суддя Верховного Суду