Справа № 520/26448/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 р. Справа № 520/26448/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Зоркіна Ю.В.) від 07.07.2022 по справі № 520/26448/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250;

- скасувати лист (рішення) відповідача про відмову у перерахунку пенсії позивачу №15422-23 808/А-02/2000/21 від 15.11.2021 та №2000-0203-8/108161 від 25.08.2021;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати пенсію відповідно до довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250, з урахуванням всіх додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій, тощо), відповідно до статей 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, з 01.12.2019 року без обмеження розміру пенсії;

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу за його заявою на підставі поданих позивачем документів, з 40 % відповідних сум грошового забезпечення на 70% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати пенсію за вислугою років підставі п. а) ч. 1 ст. 12 закону №2262-XII у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити позивачу виплату суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.12.2019 по дату перерахунку пенсії разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату всіх сум несвоєчасно виплаченої йому пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" у найближчий виплатний період однією сумою та без відстрочення такої виплати будь-якими строками, а також без використання при такій виплаті будь-яких постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно-правових актів, які надають Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області можливість для відстрочення чи розстрочення такої виплати;

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

В обґрунтування позову зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, пенсія призначена по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 40 %грошового забезпечення. Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області складена оновлена довідка від 16.09.2021 №100/35250 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського. Відповідач зазначену довідку отримав, проте відмовив у перерахунку пенсії. Також, на думку позивача, оскільки він звільнений у запас за станом здоров`я, при призначенні пенсії за вислугу років відповідач повинен був застосувати норми пункту "а" ч. 1 ст.13 Закону №2262-ХІІ, відповідно до якого особам звільненим у відставку за станом здоров`я призначається пенсія у розмірі 55 % грошового забезпечення, а потім збільшується на 3 % за кожний рік, що перевищує 20 річний стаж служби. Тобто позивач вважає, що маючи загальну вислугу у розмірі 26 років, він має право на пенсію в розмірі 70 % (55% + (6х3%) = 73 %, максимальний розмір визначений ч. 2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ складає 70 %) грошового забезпечення. Однак відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у збільшенні основного розміру пенсії. В зв`язку з чим, на думку позивача, відповідач має обов`язок здійснити позивачу виплату суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.12.2019 по дату перерахунку пенсії разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату всіх сум несвоєчасно виплаченої йому пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення позивачу перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250.

Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію відповідно до довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 з 01.11.2021 , з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольн6ити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що при винесені рішення суду першої інстанції не було враховано висновки Верховного суду України викладені у постанові від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а, де суд зробив висновок про те, що при призначення пенсії необхідно враховувати і пільгову вислугу років та призначати пенсію виходячи з вислуги років з урахуванням пільгової вислуги років. Відповідно до наказу №500 о/с ГУМВС України в Харківській області вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчислені складає 20 років 07 місяців 03 дні, у пільговому обчислені 26 років 04 місяці 25 днів. Тобто відповідач при призначенні пенсії повинен був виходити з того, що у позивача вислуга років складає 26 років 04 місяці 25 днів, що дає право позивачу на призначення пенсії відповідно до п. а) ч. 1 ст. 12 закону №2262-ХП у розмірі 70 відсотків відповідний сум грошового забезпечення. Стосовно перерахунку пенсії за оновленою довідкою №100/35Ш0 від 16.09.2021 виданою Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області", то суд першої інстанції не врахував, що довідка Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 видана для перерахунку пенсії з 01.12.2019. Суд першої інстанції зобов`язав відповідача здійснити перерахунок пенсії по довідці з 01.11.2021, не беручи до уваги те, що довідка видана для перерахунку з 01.12.2019. Стосовно нарахування компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, то невиплачена своєчасно пенсія позивачу у повному обсязі дає право позивачу на отримання компенсації.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Представнику позивача та відповідачу (разом з апеляційною скаргою) копії вказаних ухвал надіслано в їх електронні кабінети, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.

Позивачу копії вказаних ухвал разом з апеляційною скаргою направлено засобами поштового зв`язку, проте поштовий конверт повернувся без вручення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що 22.09.2015 року наказом №500 о/с ГУМВС України в Харківській області / по особовому складу / старшого прапорщика міліції ОСОБА_3 , інспектора ДПС взводу №2 роти ДПС ВДАІ з обслуговування м.Харкова ГУ, з 23.09.2015 року звільнено у запас Збройних сил за п.63 «Б» (через хворобу). Вислуга років складає: у календарному обчисленні 20 рок. 07 міс. 03 дн., у пільговому обчисленні 26 рок. 04 міс. 25 дн. (а.с. 20).

Згідно довідки ГУ ПФУ в Харківській області №5564 від 01.09.2021 року вбачається, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, основний розмір пенсії складає 40 % відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 29).

Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області у відношенні позивача складено довідку №100/35250 (вихідний №33/41-3889 від 16.09.2021) про розмір грошового забезпечення, в якій вказано основні та додаткові види грошового забезпечення за листопада 2019 року згідно з постановою КМУ № 988, за прирівняною посадою. В примітці вищевказаної довідки зазначено, що вона складена враховуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 по справі №826/12704/18 (набрало законної сили 19.11.2019) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2019 у зразковій справі №160/8324/19.

Позивач звернувся до пенсійного органу заявою щодо проведення перерахунку пенсії на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області №100/35250 (вихідний №33/41-3889 від 16.09.2021) про розмір грошового забезпечення та проведення перерахунку пенсії з 70 % грошового забезпечення (а.с. 32).

Пенсійний орган надав відповідь від 15.11.2021 № 15422-23808/А-02/8-2000/21, якою повідомив, що оскільки на день звільнення позивач мав календарну вислугу років 20 років, позивачу пенсію призначено по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону №2262-ХІІ з 24.09.2015 року (40 %сум грошового забезпечення).

Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії з на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, а також відмовою призначити та виплачувати пенсію за вислугу років, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача на підставі оновленої 100/35250 від 16.09.2021 про грошове забезпечення, виникло право на проведення перерахунку пенсії з 01.12.2019 року. Оскільки довідка про розмір грошового забезпечення позивача отримана відповідачем 16.10.2021, отже з 01.11.2021 в ГУ ПФУ у Харківській області виникли підстави для перерахунку пенсії позивача.Проте, зазначений вище обов`язок виконаний не був, отже, має місце протиправна бездіяльність як зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, але фактично не були здійснені. Отже, враховуючи положення ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, яка полягає у не здійсненні перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на листопад 2019 року №100/35250 вих.№33/41-3889 від 16.09.2021 та зобов`язав відповідача здійснити такий перерахунок та виплату пенсії з 01.11.2021 р.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент звільнення та призначення пенсії позивач мав календарну вислугу для призначення пенсії 20 років, йому призначена пенсія згідно ст.21 Закону України «Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку) іншим особам з інвалідністю ІІI групи, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивача із розрахунку 70 відсотків грошового забезпечення.

Стосовно вимоги про скасування листа (рішення) відповідача про відмову у перерахунку пенсії № 15422-23 808/А-02/2000/21 від 15.11.2021 та №2000-0203-8/108161 від 25.08.2021, суд зазначив, що оскільки за своїм змістом оскаржувані листи носять інформативно-роз`яснювальний характер, не є актами індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, а тому скасуванню не підлягають.

Також суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог в частині здійснення виплати перерахованої суми пенсії по дату перерахунку у найближчий виплатний період однією сумою та без відстрочення такої виплати будь-якими строками, а також без використання при такій виплаті будь-яких постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно-правових актів, які надають Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області можливість для відстрочення чи розстрочення такої виплати, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Щодо неперерахунку пенсії на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250, колегія суддів зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-XII.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно із ч.4 ст.63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі по тексту - Порядок №45) передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 1 та 2 пункту 5 Порядку №45 в редакції Постанови КМУ №103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова КМУ №988). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою КМУ №103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, по адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Також, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 по справі №826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, визнано протиправним та скасовано пункт 3 вказаної Постанови № 103.

Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, у зв`язку із втратою чинності положеннями п.1, 2 та 3 постанови КМУ № 103 та змін до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45 не змінився.

Зокрема, на час звернення позивача із заявою про видачу оновленої довідки про розміри його грошового забезпечення п.3 Порядку №45 передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

При цьому, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок № 3-1.

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому ст.63 Закону №2262. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону №2262 уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а.

11.11.2015 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 988, яка набрала чинності 02.12.2015 року та якою затверджено схеми окладів за спеціальним званням поліцейських, схеми посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання та схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3 - 10.

Відповідно до ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію", постанови КМУ №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі по тексту - Порядок №260).

Пунктом 3 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядком №260 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (пункт 4 Порядку №260); надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі (пункт 5 Порядку № 260); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (пункт 6 Порядку № 260); надбавка за службу в умовах режимних обмежень (пункт 7 Порядку №260); надбавка за почесне звання "заслужений" (пункт 8 Порядку № 260); доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності (пункт 9 Порядку № 260); доплата за вчене звання (пункт 10 Порядку №260); доплата за службу в нічний час (пункт 11 Порядку № 260).

Крім того, пунктом 13 Порядку №260 передбачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік надається матеріальна допомога для оздоровлення в розмірі посадового окладу. Допомога для оздоровлення надається поліцейському за його рапортом, погодженим керівником фінансового підрозділу, в межах асигнувань на зазначені цілі.

Таким чином, починаючи з 19 листопада 2019 року - дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/12704/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення.

Оскільки п.3 Постанови №103, що стосується перерахунку розміру грошового забезпечення особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), визнано нечинним рішенням у справі № 826/12704/18, яке набрало законної сили 19 листопада 2019 року, - тому саме з 01.12.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) виникли підстави для перерахунку пенсії позивача, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановами КМУ № 988,№260 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Водночас, обов`язок з перерахунку пенсії у пенсійного органу виникає після отримання ним належної довідки.

Аналогічні висновки містяться в рішенні Верховного Суду від 17.12.2019 року за результатами розгляду зразкової справи № 160/8324/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року.

Колегія враховує, що на підставі постанови КМУ від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" відбулася реальна зміна грошового забезпечення поліцейських у зв`язку з введенням надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області у відношенні позивача складено довідку №100/35250 (вихідний №33/41-3889 від 16.09.2021) про розмір грошового забезпечення, в якій вказано основні та додаткові види грошового забезпечення за листопада 2019 року згідно з постановою КМУ № 988, за прирівняною посадою.

При цьому, зі змісту вказаної довідки вбачається, що її складено враховуючи рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 по справі №826/12704/18 (набрало законної сили 19.11.2019) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19.

Факт отримання відповідачем вказаної вище довідки фактично не заперечується останнім.

Отже, отримавши вказану довідку про розмір грошового забезпечення, у відповідача виник обов`язок щодо здійснення перерахунку та виплати з 01.12.2019, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії позивачу, згідно з вказаною довідкою станом за листопад 2019 року відповідно 50 статей 43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІ1, положень постанови КМУ від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не було вчинено відповідних дій щодо перерахунку та виплати пенсії позивача, що свідчить направлений позивачу лист.

З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення позивачу перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 є протиправною, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині є законним та скасуванню не підлягає.

Разом з тим, оскільки саме з 01.12.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) виникли підстави для перерахунку пенсії позивача, у відповідача наявний обов`язок щодо проведення перерахунку позивачу пенсії відповідно до довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 саме з 01.12.2019 року, а не з 01.11.2021 року, як помилкового визначив суд першої інстанції.

В зв`язку з чим, рішення суду в частині зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію відповідно до довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 з 01.11.2021, з урахуванням раніше виплачених сум підлягає скасуванню, із прийняттям в цій частині нового рішення, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 відповідно 50 статей 43,63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-ХІ1, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з урахуванням раніше виплачених сум.

З приводу заявлених позивачем вимог про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за вислугою років підставі п. а) ч. 1 ст. 12 закону №2262-XII у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону №2262, військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 1-2 Закону №2262, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно ст.21 Закону №2262 пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Як зазначалося, позивачу з 24.09.2015 року, як особі з інвалідністю ІІІ групи, призначена пенсія по інвалідності у розмірі 40% грошового забезпечення.

Згідно положень п.а ч.1 ст.12 Закону України «Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається: а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 17 Закону №2262, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 12цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, окрім іншого, служба в податковій міліції.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону №22622, при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 17-1 Закону №2262).

Відповідно до статті 48 Закону №2262, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

На виконання зазначених вимог Закону №2262, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі також Порядок №393).

Пунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу.

Отже, Закон №2262, як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262 вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 Закону №2262, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Тож, передбачена Законом №2262 календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262 пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Водночас, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню, необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, встановивши також, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Також Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки вислуга років позивача для призначення пенсії, становила в пільговому обчисленні 26 рок. 04 міс. 25 дн., то позивач має право на отримання пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону №2262.

Отже, оскаржувані дії відповідача щодо відмови перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років є протиправними.

Доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, що на дату звернення із заявою вислуга років у календарному обчисленні становить лише 20 рок. 07 міс. 03 дні, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом а ст.12 Закону №2262-XIIє необґрунтованими з огляду на вже наведені вище висновки суду у даній справі.

Пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п. "а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до п.62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (в редакції чинній на момент призначення пенсії, далі - Положення №114) звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

За змістом підпункту "б" пункту 63 Положення № 114, особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Натомість відповідно до підпункту "б" пункту 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Під час розгляду справи встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу ГУМВС України в Харківській області №500 о/с /по особовому складу/, позивача звільнено з органів внутрішніх справ України у запас через хворобу відповідно до п. 63 «б» Положення КМУ № 114.

Оскільки позивач звільнений в запас за станом здоров`я, а не у відставку за станом здоров`я, з огляду на що в силу положень п. "а" ст. 13 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років має призначатись у розмірі 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, беручи до уваги, що на момент звільнення зі служби вислуга років позивача становила 26 років, пенсія за вислугу років має складати 68 (50% + (6х3%)) проценти відповідних сум грошового забезпечення.

На підставі викладеного, враховуючи дату звернення позивача із заявою, в якій позивач просив перерахувати його пенсію з пенсії по інвалідності у розмірі 40 % на пенсію за вислугу років 02.10.2021 року, колегія суддів дійшла висновку про наявність у відповідача обов`язку перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 02.10.2021 року та провести виплату пенсії у розмірі 68 % відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В зв`язку з чим, рішення суду щодо відмови у задоволенні вказаної частини позовних вимог є незаконним та підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п. 2-4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

При цьому, слід враховувати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої положеннями зазначеного Закону компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Таким чином, обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація частини доходів проводиться тільки у випадку, якщо такі доходи були нараховані, але були затримані строки їх виплати. Основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Тобто виплата компенсації втрати частини доходу за Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" можлива лише у разі наявності факту виплати основної суми доходу в розумінні цього Закону.

Оскільки, як встановлено під час розгляду справи, спірні суми відповідачем позивачу не нараховані і не виплачені у зв`язку з тим, тому передбачені законом підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів відсутні, в зв`язку з чим в цій частині в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постановах від 31.05.2022 року у справі № 380/2839/20, від 06.04.2022 року у справі № 643/1808/17, 28.12.2021 у справі №813/3055/17, від 01.04.2021 у справі №120/4555/18-а, від 04.03.2021 у справі №520/34/17 та від 17.09.2020 у справі №300/544/19, від 16.04.2020 у справі №200/11292/19-а та від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, а також враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року в справі №755/10947/17 відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище саме судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості та безпідставності вказаної частини заявлених позивачем вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у їх задоволенні.

Також колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії без відстрочення такої виплати будь-якими строками, а також без використання при такій виплаті будь-яких постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно-правових актів, які надають Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області можливість для відстрочення чи розстрочення такої виплати, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №504/4148/16-а, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Зважаючи на ті обставини, що перерахунок пенсії позивачу не проведено, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії безвідстрочення такої виплати будь-якими строками, а також без використання при такій виплаті будь-яких постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно-правових актів, які надають Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області можливість для відстрочення чи розстрочення такої виплати спрямовані на майбутнє та є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Також, оскільки листи (рішення) відповідача №15422-23 808/А-02/2000/21 від 15.11.2021 та №2000-0203-8/108161 від 25.08.2021, носять інформативно-роз`яснювальний характер, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для їх скасування, оскільки належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах буде саме визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача та зобов`язання його вчинити певні дії.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню частково.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 по справі №520/26448/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію відповідно до довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 з 01.11.2021 , з урахуванням раніше виплачених сум.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 відповідно 50 статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-ХІ1, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині задоволених позовних вимог рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 по справі №520/26448/21 залишити без змін.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 по справі №520/26448/21 скасувати та прийняти нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перевести з 02.10.2021 року ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та провести виплату пенсії у розмірі 68 % відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 16.09.2021 №100/35250 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло