Справа № 305/405/23
Суддя: Ємчук В. Е.
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/405/23
Провадження по справі 2-а/305/3/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2023 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі :

головуючого - судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемоти М.І.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною і скасування постанови серії ЕАС №6557733 від 17.02.2023,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до Рахівського районного суду з адміністративним позовом до сержанта поліції Миговича Івана Васильовича поліцейського батальйону УПП в Закарпатській області 4 рота про скасування постанови серії ЕАС №6557733 від 17.02.2023. Позов мотивувала тим, що Відповідачем 17.02.2023 її, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те, що 17.02.2023 о 11:15:37 годині у м. Мукачево, по вул. Автомобілістів, 1, керуючи транспортним засобом RENAULT MCV номерний знак НОМЕР_1 , не виконала вимоги знаку 5.16, чим порушила вимоги п. 8.4 ґ ПДР України "Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків". Дану постанову вважає необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Під час винесення постанови Відповідач взагалі не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи. Йому здалося, що Позивачка порушила правила дорожнього руху, але насправді ніяких порушень не було. Отже, Відповідач порушив вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме, його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідними доказами, Відповідач мав право притягати Позивачку до відповідальності. Таким чином Відповідач, не маючи взагалі ніяких доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, притягнув до адміністративної відповідальності, не виконавши при цьому вимог ст. 251,252 КУпАП, ст. 69 КАС України, зокрема в даному випадку ніяких доказів вини Позивачки немає, а отже й немає суб`єктивної сторони, а отже й складу правопорушення. Відповідач незаконно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення і взагалі не мав права притягати Позивачку до адміністративної відповідальності. З огляду на викладене просить скасувати постанову серії ЕАС №6557733 від 17.02.2023 у справі про адміністративне правопорушення, винесену Миговичем Іваном Васильовичем, сержантом поліції Управління патрульної поліції Закарпатської області та закрити провадження по справі про адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 21.03.2023 призначено судовий розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області за адресою: м. Рахів, вул. Карпатська 15. При цьому, відповідачу повідомлено про його право до початку судового засідання подати суду відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог та роз`яснено норми ч.4 ст.159 та ч.2 ст.77 КАС України.

Від Департаменту патрульної поліції НП України 04.04.2023 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що вимоги Позивачки є безпідставними, оскільки 17.02.2023 о 11 год 15 хв екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Мукачеве, вул. Автомобілістів, 1 помітили автомобіль RENAULT Logan, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого керуючи ТЗ не виконав вимоги дорожнього знаку 5. 16 "Рух по смугам", чим порушив вимоги п.8.4 ґ ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Поліцейський належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину перевірки документів, попросив ОСОБА_1 пред`явити документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо Позивачки. Факт порушення підтверджується відеозаписом. Водію було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, всі доводи Позивачки були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Поліцейський виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в сумі 340 гривень, відповідно до санкції цієї статті. Те, що Позивачка вказує у позові, зокрема, що поліцейський не розібрався у ситуації, не відповідає дійсності, адже на дорозі був наявний дорожній знак 6.16 "Напрямки руху по смугах", де чітко зазначено, як саме мала рухатися Позивачка. Дорожній знак розміщений таким чином, що він добре видний учасникам дорожнього руху, не був закритий будь-якими перешкодами. Цей знак добре видно як на фото, так і на відео, що додається до відзиву. Після того, як поліцейський зупинив водія, представився й пояснив суть правопорушення, Позивачка на 02:32 хв. відео говорить "Можете відпустити?", на що поліцейський відповів, що це суттєве порушення, й на відео чітко видно, що Позивачка не заперечує інкримінованого правопорушення, проте не погоджується нести відповідальність. Отже, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обгрунтованою, тому просять відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що вона не погоджується з позицією Відповідача, викладеною у відзиві на позов. Відеозапис показує, що Відповідач ввімкнув свою нагрудну камеру і почав рухатися у напрямку перехрестя, яке знаходиться приблизно за 20 метрів від його місцезнаходження, обговорюючи варіанти правопорушень підходить до авто, не представившись сказав, що вона скоїла суттєве правопорушення, при цьому не пояснив причину зупинки та перевірки документів. Під час зупинки він не надав їй доказів вчинення порушення вимог дорожнього знака 5.16. Отже, Відповідач за відсутності доказів правопорушення, зі слів колег поліцейських склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення, не взяв до уваги заперечення водія та пасажира. На відео не можна розпізнати ні номерних знаків, ні облич водіїв за кермом, а отже не відомо де зафіксовано факт порушення нею вимог дорожнього знаку 5.16. Крім того відео, надане Відповідачем, було знято 21.02.2023, через чотири дні після складення постанови й у відзиві не зазначено джерело цього відеозапису. У Відповідача відсутні докази, що Позивачка рухалася по перехрестю саме у цьому напрямку. Отже, Відповідач не розібравшись у ситуації, не дослідивши доказів, після того, як йому здалося, що ОСОБА_1 порушила ПДР, незаконно склав постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, а проставлення нею підпису у постанові не означає визнання нею вини. Позивачка є законослухняною громадянкою і тому завжди співпрацює з представниками влади і виконує їх законні вимоги. Вона не порушувала вимог знаку 5.16 ПДР України, а Відповідач принижує її й демонструє, що може використати своє службове становище для створення негативного іміджу водія, дискредитації його у судових інстанціях. З огляду на викладене просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Рахівського районного суду від 28.04.2023 за заявою ОСОБА_1 було замінено первинного відповідача сержанта поліції 4 роти Поліцейського батальйону АПП в Закарпатській області на належного відповідача - Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Джанієва Олена Віталіївна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову. Пояснила, що вона під час керування транспортним засобом правопорушень не допускає і 17.02.2023 вона також не порушувала вимог знаку 5.16 Правил дорожнього руху України, тому вважає, що її незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності. Наполягає на задоволенні позову.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, однак відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою, другою статті 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд встановив, що 17.02.2023 ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, за те, що 17.02.2023 о 11:15:37 годині у м. Мукачево, по вул. Автомобілістів, 1, керуючи транспортним засобом RENAULT MCV номерний знак НОМЕР_1 , не виконала вимоги знаку 5.16, чим порушила вимоги п. 8.4 ґ ПДР України "Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків".

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Розділ 33 Правил дорожнього руху містить дорожні знаки, яких водій обов`язково має дотримуватись під час керування транспортним засобом, де зокрема 5.16 "Напрямки руху по смугах" "Напрямки руху по смугах", показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Згідно з розділом 8 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.

Відповідно до п. 8.4 Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи: де серед іншого пунктом ґ передбачено інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідач надав суду належні та допустимі докази підстав зупинки ОСОБА_1 та вчинення Позивачкою адміністративного правопорушення, за яке її 17.02.2023 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Так, зокрема, суд оглянув відеозапис, на якому чітко видно дорожній знак, який розміщений таким чином, що він є добре видним учасникам дорожнього руху й не був закритий будь-якими перешкодами, а також те, що ОСОБА_1 , 17.02.2023 о 11:15:37 годині у м. Мукачево, по вул. Автомобілістів, 1, керуючи транспортним засобом RENAULT MCV номерний знак НОМЕР_1 , не виконала вимоги знаку 5.16, чим порушила вимоги п. 8.4 ґ ПДР України "Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків", зокрема рухалася лівою смугою в напрямку Ужгорода, у той час, коли вона повинна була зайняти праву смугу руху.

Позивачка зазначала, що Відповідач упереджено розглядав справу, не встановивши всіх обставин справи, проте відеозапис доказів цього не містить й навпаки на ньому видно як екіпаж патрульної поліції під час несення служби у м. Мукачеве, вул. Автомобілістів, 1, помітили, що автомобіль номерний знак НОМЕР_1 , водій якого керуючи ТЗ не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 "Рух по смугам", чим порушив вимоги п.8.4 ґ ПДР України, за що водій цього автомобіля, якою була ОСОБА_1 , був зупинений. Також відеозапис з камери на строї поліцейського демонструє, що сержант поліції АПП Закарпатської області Мигович І.В. належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину перевірки документів, попросив ОСОБА_1 пред`явити документи посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

За визначенням, наведеним у ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд зазначає, що відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції є документом, який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, містить фактичні дані щодо предмета доказування, зокрема - місце, суть порушення та доводи сторін в момент винесення оскаржуваної постанови, а тому є належним та допустимим доказом у справі.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена в постанові у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) від 30.05.2019, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Слід зазначити, що відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції є документом, який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, містить фактичні дані щодо предмета доказування, зокрема - місце, суть порушення та доводи сторін в момент винесення оскаржуваної постанови, а тому є належним та допустимим доказом у справі.

Дані, що містяться на відеозаписі з бодікамери, що був наданий Патрульною поліцією, відповідають обставинам справи, зазначеним в оскаржуваній постанові.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Положення КпАП України закріплюють процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, та містить застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Недотримання інспектором поліції у процесі винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, визначеної КпАП України процедури призводить до порушення права особи приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та інших прав, визначених статтею 268 КпАП України, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20 березня 2018 року № 690/233/17 та від 31 січня 2019 року № 760/10803/15-а.

Аналізуючи відеозапис інспектора патрульної поліції можна зробити висновок, що інспектор дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оголосив про розгляд справи, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, заяв та клопотань від Позивачки не надходило, в тому числі про надання доказів для огляду та необхідність залучення адвоката, й ОСОБА_1 не заперечуючи своєї вини лише просила не застосувати до неї адміністративне стягнення.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому зазначеними вище приписами законодавства, уповноваженою особою, відтак твердження Позивачки про те, що під час розгляду справи Відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи є помилковими.

В даних правовідносинах зі сторони ОСОБА_1 в обґрунтування надано лише пояснення, що ґрунтується на суб`єктивному не сприйнятті нею факту порушення дорожнього знаку, доводи ОСОБА_1 не основані на належних доказах, нічим не підтверджується і спрямовані на спробу ухилитись від адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, а зі сторони Відповідача - відеозапис, на якому ідентифіковано та чітко зафіксовано, порушення Дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 .

Оскільки відповідач надав суду належні докази, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 17.02.2023 Правил дорожнього руху України, перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, отже у суду є всі підстави вважати, що Позивачка мала б нести відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто за порушення вимог дорожніх знаків.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в її в діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, є безпідставними.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, сержант поліції ОСОБА_2 не повною мірою дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Стосовно малозначності вчиненого адміністративного правопорушення слід зазначити, що відповідно до статті 22 КУпАП ця обставина може бути підставою для звільнення порушника від адміністративної відповідальності. При цьому в КУпАП відсутні визначення поняття "малозначність правопорушення" та його ознаки.

Міністерство Юстиції України в листі від 06.03.2018 № 8887/4408-33-18/11.2.2 пояснює, що чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.

За таких обставин та враховуючи, що через пандемією COVID-19 та військову агресію російської федерації проти України, у нашій країні складна економічна ситуація, Позивачка змушена була покинути своє місце проживання через постійні ракетні обстріли російською армією мирних міст України, тобто є особою внутрішньо переміщеною, яка вимушено опинилася в складних життєвих обставинах, скоєне нею адміністративне правопорушення не спричинило жодних тяжких наслідків для суспільства, на права та обов`язки інших осіб не вплинуло, даних про те, що ОСОБА_1 раніше притягувалась до адміністративної відповідальності немає, отже суд вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 20, 77, 78, 90, 139, 242, 243, 244, 246, 255, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову сержанта поліції роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Закарпатської області Миговича Івана Васильовича серії ЕАС № 6557733 від 17.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї штрафу в розмірі 340 гривень, змінити.

ОСОБА_1 у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оголосити їй усне зауваження та закрити відносно неї адміністративне провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: В.Е. Ємчук