Справа № 160/6944/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2023 року Справа № 160/6944/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
05.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області призначити ОСОБА_1 з 06.02.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, зарахувавши: до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди з 27.07.1995 року по 16.08.2013 року, з 16.11.2014 року по 03.12.2019 року; до страхового стажу роботи період догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення трирічного віку на підставі повторного свідоцтва про народження НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона після досягнення 47 років звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Позивач послалася на те, що набуття нею права на призначення згаданої пенсії підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, яким зміни до пункту «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ щодо збільшення пенсійного віку, внесені Законом №213-VІІІ, були визнані неконституційними. Проте, пенсійний орган відмовив у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, посилаючись на пункт 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також позивач зауважила, що пенсійний орган спірним рішенням протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача періоди з 27.07.1995 року по 16.08.2013 року, з 16.11.2014 року по 03.12.2019 року та до страхового стажу період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
10.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Також даною ухвалою залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області співвідповідачем в адміністративній справі.
16.03.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначив, що позивач не має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах через недосягнення пенсійного віку, встановленого п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також відповідач-1 зауважив, що спірні періоди не зараховано до пільгового стажу позивача через невідповідність уточнювальної довідки зразку, встановленому Додатком №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року. У зв`язку з чим, відповідач-1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
01.05.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що позивач не має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах через недосягнення пенсійного віку, встановленого п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також відповідач-2 зауважив, що спірні періоди не зараховано до пільгового стажу позивача через невідповідність уточнювальної довідки зразку, встановленому Додатком №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року. У зв`язку з чим, відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзиви на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
06.02.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Вказаним рішенням також відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи згідно довідки №04/02 від 02.01.2023 року через не відповідність зразка такої довідки Додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року, в частині підписів відповідальних осіб, а саме: довідку повинен підписувати, зокрема, керівник установи, а не директор з персоналу та соціальних питань. Також даним рішенням не враховано до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною 1993 року народження до досягнення нею трирічного віку через ненадання документів на підтвердження даного факту.
Також у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 27 років 02 місяців 04 дні, а вік заявника - 47 років.
Не погоджуючись із такими рішенням відповідача-1, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Як встановлено судом в трудовій книжці позивача наявні наступні записи (далі мовою оригіналу):
- 27.07.1995 року принята в Баглейский коксохимзавод г. Днепродзержинска в цех улавливания машинистом насосных установок склада реактивов 2 разряда;
- 27.08.1995 року присвоена 2ая профессия машиниста мостового крана 4 разряда;
- 27.11.1995 року - Баглейский коксохимический завод переименован в ОАО «Баглейкокс»;
- 01.04.1996 року переведена в цех улавливания машинистом насосных установок реактивов (суммарного отделения) 3 разряда;
- в соответствии с приказом №334 от 20.08.2009 года рабочее место машинист насосных установок цеха улавливания аттестовано и соответствует показателям факторов производственной среды по Списку №1 р.IV п.2а, н.2а-3а;
- 01.04.2011 року - Відкрите акціонерне товариство «Баглійкокс» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС»;
- 01.05.2011 року переведена в цех улавливания машинистом насосных установок 5 разряда сульфатного отделения;
- 01.08.2012 року переведена в цех улавливания машинистом насосных установок 4 разряда;
- 16.08.2013 року звільнена у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці;
- 16.11.2014 року прийнято в ПАТ «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» апаратником підготовки сировини та відпуску напівфабрикатів та готової продукції 4 розряду цеху виловлювання;
- 04.05.2016 року Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» перейменовано в Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ ЮЖКОКС»;
- в соответствии с приказом №557 от 31.07.2013 года рабочее место апаратника підготовки сировини та відпуску напівфабрикатів виловлювання аттестовано и соответствует показателям факторов производственной среды по Списку №1 р.IV п.2а, н.4.2а;
- 14.05.2018 року Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» перейменовано в Приватне акціонерне товариство «ЮЖКОКС»;
- 03.12.2019 року звільнена за власним бажанням.
З довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №04/02 від 02.01.2023 року судом встановлено, що посади, займані позивачем в період з 27.07.1995 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 16.08.2013 року, з 16.11.2014 року по 03.12.2019 року відповідають Списку №1 пільгових професій.
Як зазначено в оскаржуваному рішенні періоди роботи позивача з 27.07.1995 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 16.08.2013 року, з 16.11.2014 року по 03.12.2019 року не зараховані до пільгового стажу позивача по Списку №1 через невідповідність довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №04/02 від 02.01.2023 року Додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року.
В свою чергу, судом було досліджено довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №04/02 від 02.01.2023 року та не встановлено її невідповідності Додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року.
При цьому, суд вказує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів, що підтверджують такий стаж роботи.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачами суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачами при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
А тому, суд доходить висновку, що періоди роботи позивача з 16.01.2003 року по 16.08.2013 року, з 16.11.2014 року по 03.12.2019 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу по Списку №1.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та про необхідність задоволення вказаних позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.179 Кодексу законів про працю України за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.
Згідно ч.2 ст.181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.
Відповідно до п.11 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі:
свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);
документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є, зокрема, виписка з трудової книжки.
Як встановлено судом, у позивача наявна дитина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також судом встановлено, що із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем надавалось свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 та трудова книжка позивача.
З матеріалів пенсійної справи позивача встановлено, що пенсійним органом враховано до страхового стажу позивача, зокрема, період навчання з 01.09.1990 року по 26.06.1993 року та період роботи з 27.07.1995 року по 31.12.2003 року.
Однак оскаржуваним рішенням не враховано до страхового стажу позивача період по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
З аналізу вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідачем-1 не враховано до страхового стажу позивача період по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27.06.1993 року по 26.07.1995 року із врахуванням часткового зарахування вказаного періоду у складі періоду навчання та роботи.
З огляду на вищевикладене, враховуючи надання позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах свідоцтва про народження дитини та трудової книжки із підтвердженням, що позивач до досягнення дитиною трирічного віку не працювала, суд доходить висновку, що відповідачем-1 протиправно не враховано до страхового стажу позивача період по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27.06.1993 року по 26.07.1995 року.
Враховуючи вищезазначене, з метою відновлення порушеного права позивача, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача-2 зарахувати до страхового стажу позивача період по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27.06.1993 року по 26.07.1995 року.
Окремо суд звертає увагу, що позивач по тексту позовної заяви та прохальній частині позовної заяви не конкретизує період по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, враховуючи той факт, що частково цей період було враховано до страхового стажу позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаних позовних вимог.
Вирішуючи питання призначення позивачу пільгової пенсії, суд зазначає наступне.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці засписком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Натомість згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(далі - Закону №1788-XII) в чинні редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - засписком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, а не Закону №1058-ІV.
Як встановлено судом, станом на дату звернення до пенсійного органу позивачу виповнилось 47 років, страховий стаж позивача складав 29 років 03 місяці 03 дні (з урахуванням періоду по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), а пільговий стаж за Списком №1 складав 23 роки 00 місяців 21 днів (з урахуванням пільгового стажу, визначеного в довідці №04/02 від 02.01.2023 року).
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем-1 протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку, визначеного пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.
Таким чином, суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 06.02.2023 року.
Відповідно дост.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як встановлено судом позивачем заявлено основну вимогу немайнового характеру та подано до суду вказану позовну заяву за допомогою системи «Електронний суд», а отже позивачу необхідно було сплатити судовий збір за дану позовну заяву у розмірі 858,88 грн., виходячи з розрахунку 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн.) із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
В свою чергу, позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., а отже позивачем переплачено судовий збір на 214,72 грн.
З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що вимоги позивача, які не підлягають задоволенню є похідними, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 858,88 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.139,241-246,250,251,257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 27.07.1995 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 16.08.2013 року, з 16.11.2014 року по 03.12.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27.06.1993 року по 26.07.1995 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 06.02.2023 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею295,297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя В.В. Горбалінський