Справа № 640/28102/20
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року ( розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича, про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича (далі - відповідач-1), Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича про визнання протиправними та скасування постанов (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

1. визнати протиправними та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 05.11.2019 про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №60503479;

2. визнати протиправними та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. від 23.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63398386.

В обгрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що відповідач-1 протиправно відкрив виконавче провадження №60503479 у Київській області з порушенням територіальності, оскільки у виконавчому написі зазначена адреса позивача місто Київ. Також, відповідачем-2 відкрито виконавче провадження № 63398386 в супереч рішенню суду від 14.09.2020 у справі № 759/9371/20 про визнання виконавчого напису таким, що не піддягає виконанню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 05.11.2019 про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №60503479.

Визнано протиправними та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича від 23.10.202. про відкриття виконавчого провадження № 63398386.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем 2 у справі подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що постановою Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. (Відповідач-1) 05.11.2019 відкрито виконавче провадження № 60503479 про стягнення з ОСОБА_1 (Позивач) на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» коштів у сумі 10 574,22 грн. Виконавче провадження № 60503479 відкрито на підошві виконавчого напису № 506 від 19.09.2019 Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

Також, Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. (Відповідач-1) 05.11.2019 у виконавчому провадженні № 60503479 прийнято постанову про стягнення з боржника (Позивача) основної винагороди у розмірі 1 057,42 грн.

Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розш лнає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті З цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2020 у справі № 759/9371/20, яке набрало законної сили 15.10.2020, позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 19 вс есня 2019 року, та зареєстрованим в реєстрі за № 5046 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на загальну суму 10 574,22 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, виконавче провадження № 60503479 підлягає закінченню у зв`язку визнання рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2020 у справі № 759/9371/20 виконавчого напису № 5046 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п.7 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З огляду на викладені приписи Закону суд вважає, що постанова Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 05.11.2019 про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №60503479 є протиправною та підлягає скасуванню

Отже,позовні вимоги в частині скасування постанови від 05.і 1.20і9 про стягнегіня основної винагороди у виконавчому провадженні №60503479 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині скасування постанови Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. від 23.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63398386, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. від 23.10.2020 відкрито виконавче провадження № 63398386 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 1 057,42 грн. на корить приватного виконавця Говорова П.В. Як вбачається з вказаної постанови виконавче провадження № 63398386 відкрито на виконання постанови від 05.11.2019 у виконавчому провадженні №60503479.

Проте, з огляду на викладені приписи п.7 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII суд вважає, що оскільки постанова приватного виконавця Говорова П.В. від 05.11.2019 про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №60503479 є протиправною та підлягає скасуванню, прийнята на її виконання постанова приватного виконавця Валявського О.А. від 23.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63398386 також є протиправною та підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щдо задоволення позовних вимог.

Щодо відшкодування витрат, келія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 681,60 грн., який підлягає стягненню на його користь у повному обсязі за рахунок відповідачів пропорційно по 840,80 грн. з кожного.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з розглядом справи.

Згідно з ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі показів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або

підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витря

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем додано квитанцію № 20 від 10.11.2020 про сплату адвокатському об`єднанню «Кейс енд партнере інтернешинл» 2 000,00 грн.

Відповідачем-1 та Відповідачем-2 клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавалось.

Отже, з Відповідача-1 та Відповідача-2 на користь позивача слід стягнути пропорційно 2 000,00 грн. понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 205, 241, 242, 243, 251, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль