Справа № 560/12539/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12539/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

01 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та нездійснення виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 грн., додаткової винагороди за забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, встановленої постановою Кабінетом Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 31.03.2022 по 16.06.2022;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000,00 грн. додаткову винагороду за забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, встановлену постановою Кабінетом Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 31.03.2022 по 16.06.2022 з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що, зокрема в період з 31.03.2022 по 16.06.2022, здійснював заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій, зокрема, у населеному пункті Соледар. Однак, відповідач протиправно, на думку позивача, не здійснив виплату йому додаткової винагороди в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у таких заходах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Андрейко Олександр Олександрович звернулось до Сьомого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте із порушенням норм матеріального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що участь Позивача у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони підтверджуються документами, які є в матеріалах справи, а зокрема наказами про відрядження від 18.02.2022 року №35 та про повернення з відрядження від 24.08.2022 року №226 та довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 року № 303.

16 травня на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від відповідача у якому він проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Зазначає, що виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень здійснюється у разі наявності документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період зазначених дій або заходів.

Вказує, що до військової частини НОМЕР_1 не надходило будь - яких документів, що підтверджували б безпосередню участь позивача у бойових діях у період з 31.03.2022 по 16.06.2022. Тому, відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, не мав права здійснити виплату додаткової винагороди за вказаний період.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходить військову службу у Збройних силах України.

Відповідно до витягну з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.11.2018 №261 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 21 листопада 2018 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.02.2022 №35 старший солдат ОСОБА_1 , старший сапер інженерно - саперного відділення інженерно - саперного взводу інженерно - саперної роти вибув у відрядження до складу сил і засобів, які приймають безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, у н.п. Соледар, з 21 лютого 2022 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.08.2022 №226 позивач прибув з відрядження із м. Покровськ Донецької області 24.08.2022 і приступив до виконання службових обов`язків. Підстава: посвідчення про відрядження від 21.02.2022 №25, продовольчий атестат.

В подальшому, представник позивача звернувся до командування військової частини НОМЕР_3 та Міністерства оборони України із адвокатським запитами про здійснення нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди передбаченої Постановою №168.

Відповідачем надано відповідь на вказаний запит, де вказано, що за період з 31.03.2022 по 22.08.2022 позивачу здійснено виплати в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород" від 06.09.2022 №95 на підставі довідок із зазначеними періодами, виданими: військовою частиною НОМЕР_4 ІІ від 05.08.2022 №6140д (з 17.06.2022 по 30.06.2022), військовою частиною НОМЕР_4 ІІ від 05.08.2022 №6143д (з 01.07.2022 по 11.07.2022), військовою частиною НОМЕР_4 ІІ від 05.08.2022 №6134д (з 12.07.2022 по 30.07.2022) та включений у виплату у наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про виплату додаткових винагород" від 05.10.2022 №104 на підставі довідки із зазначеними періодами, виданої військовою частиною НОМЕР_4 ІІ від 31.08.2022 №6103д (з 01.08.2022 по 21.08.2022).

Решта періодів не підтверджена довідками про безпосередню участь у бойових діях.

Від Міністерства оборони України відповідь на запит не надходила.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди протиправною, останній звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за спірний період бойовий наказ (розпорядження) щодо позивача не приймався, а перебування позивача у відрядженні у населеному пункті Соледар не свідчить про безпосередню участь позивача у бойових діях, то у задоволенні позову слід відмовити.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч. 2 ст. 2 Закону №2232-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

На виконання указів Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64 та "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168).

Відповідно до п. 1 Постанови №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Умови виплати додаткової винагороди встановлено рішеннями Міністра оборони України, зокрема, від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29, як про це зазначає відповідач.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, яке відповідно до п. 12 застосовується з 24.02.2022, визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі:

- бойового наказу (бойового розпорядження);

- журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу) до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Системний аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що для отримання військовослужбовцем додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень, визначеним переліком документів має бути підтверджена його безпосередня участь у бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів.

У даній справі таким підтвердженням, зокрема, є довідка військової частини НОМЕР_5 , куди був відряджений позивач.

Відповідно до п. 4 рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 керівники органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командири військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа мають повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку 1 до цього доручення.

Відповідно до довідки від 20.12.2022 №432 виданої військовою частиною НОМЕР_1 , будь - яких повідомлень, довідок, рапортів про безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі збройної агресії) старшого солдата ОСОБА_1 , за період з 31.03.2022 по 16.06.2022 (включно) не надходило та не було зареєстровано в діловодстві військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, судом першої інстанції ухвалою від 07.02.2023 зобов`язано військову частину НОМЕР_4 надати до суду письмову інформацію (копії підтверджуючих документів) щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях чи відповідних заходах у період з 31.03.2022 по 16.06.2022.

Так, у відповідь військовою частиною НОМЕР_4 повідомлено те, що інформація, яка підтверджує факт проходження служби, перебування у відрядженні, безпосередньої участі у бойових діях чи у відповідних заходах у період з 31.03.2022 по 16.06.2022 ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_4 - відсутня.

Колегія суддів, у межах вказаного спору, зазначає, що саме до повноважень керівництва військової частини віднесено визначення підстав, облік часу та розрахунок додаткової винагороди у збільшеному розмірі, в межах, що не перевищують 100000 грн.

Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану здійснюється військовослужбовцям, на підставі бойових наказів (бойових розпоряджень) виданих командирами військових частин (установ, навчальних закладів), до яких для виконання завдань був відряджений військовослужбовець, однак відповідно до матеріалів справи встановлено, що за спірний період бойовий наказ (розпорядження) щодо позивача не приймався, водночас перебування позивача у відрядженні у населеному пункті Соледар не свідчить про безпосередню участь позивача у бойових діях, матеріалами справи інше не підтверджується.

Враховуючи встановлені в справі обставини, зокрема, відсутність документального підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів встановленого Постановою №168 рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності права позивача у спірний період на виплату додаткової винагороди.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.