Справа № 480/833/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2023 року Справа № 480/833/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/833/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп"
до Головного управління ДПС у Сумській області,
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Бізнес Сервіс"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп" з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Бізнес Сервіс", в якій просить суд:
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Головним управлінням ДПС у Сумській області у період з 20.10.2022 р. по 26.10.2022 р. була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ Мотордеталь-Конотоп з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2022 р. від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено Акт перевірки № 3777/18-28-07-03-07/30573983/126 від 09.11.2022 р.
Акт перевірки підписано Товариством із запереченнями, проте у відповіді на заперечення відповідач вказав, що вважає висновок акту таким, що відповідає фактичним обставинам, є правомірним та обгрунтованим.
Позивач вважає зазначене повідомлення- рішення неправомірним, оскільки воно прийнято на підставі акту перевірки, висновки якого позивач вважає неправомірними.
Так, в Акті перевірки вказано, що в податкових накладних, що були складені на постачання вуглецевмісного матеріалу було відображено невірний код УКТЗЕД 2701, який відображається при постачанні палива, а саме вугілля. А вуглецевмісний матеріал - це матеріали, що пройшли високотемпературну обробку, і призначається для застосування в металургійних і інших виробництвах у якості навуглецьовувачей, спінювачей шлаків, а не як паливо. Вуглецевмісний матеріал виготовляється саме з вугілля, яке піддається високотемпературній обробці, що змінює його фізико-хімічні властивості, що передбачає зміну коду УКТЗЕД.
Податковий орган вважає, що податкові накладні складені та зареєстровані в ЄРПН з порушенням заповнення обов`язкового реквізиту, а саме коду УКТЗЕД у графі 3.1 податкової накладної, що не дає змогу ідентифікувати здійснену операцію з придбання вуглецевмісного матеріалу.
Також податковий орган стверджує, що відповідно до зібраної податкової інформації при складанні податкових накладних на постачання вуглецевмісного матеріалу виробленого на митній території України потрібно вказувати у графі 3.1 податкової накладної код УКТЗЕД 3801, що відповідає Закону України Про Митний тариф України від 04.06.2020 № 674-ІХ. Було проаналізовано виробників вуглецевмісного матеріалу в Україні та відображені ними коди УКТЗЕД в податкових накладних при постачанні вуглецевмісного матеріалу (всі податкові накладні реєструються з кодом УКТЗЕД 3801 (перші 4 цифри)).
Вищевказані у Акті перевірки висновки позивач вважає неправомірними, оскільки контролюючий орган під час проведення виїзної позапланової перевірки ТОВ Мотордеталь-Конотоп мав достатньо доказів для ідентифікації господарської операції щодо придбання товару. Зокрема, у сертифікатах якості щодо товару вуглецевмісний матеріал визначено хімічний склад та вказано, що виробником товару є ТОВ Мета-Д. Натомість, контролюючий орган не бере до уваги реальні докази які були отримані під час податкової перевірки щодо здійснення господарських операцій, які надають можливість повної їх ідентифікації.
Крім цього, позивачем було надано копії первинних бухгалтерських та інших документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій щодо придбання вуглецевмісного матеріалу у ТОВ Компанія Бізнес Сервіс, а також його використання у власній господарській діяльності.
ТОВ Мотордеталь-Конотоп вважає, що ним доведено правомірність сформованого податкового кредиту та у підприємства відсутні порушення п.44.1 ст.44, п.201.10 ст.201, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, про які вказано у Акті перевірки, а тому, не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, звернулось до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 08.02.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. За результатами проведеної перевірки складено акт від 09.11.2022 № 3777/18-28-07-03- 07/30573983/126, який надіслано засобами поштового зв`язку 09.11.2022 та отримано платником податків 15.11.2022.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП п. 44.1 ст. 44, п. 201.10 ст. 201, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України оскільки ним завищено на 485 405,00 грн. суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд. 21 декларації за травень 2022 року).
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації), встановлено її завищення на 485 405 грн. внаслідок завищення показника рядка 19 Декларації, у зв`язку з включенням до податкового кредиту у лютому 2022 року та у травні 2022, всупереч п. 44.1 ст. 44, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, сум ПДВ по податковим накладним від ТОВ КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС, які складені з невірним кодом УКТ ЗЕД.
Відповідач вважає, що помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕДТ, які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).
Таким чином, невірний код УКТ ЗЕД в податковій накладній, не дає змоги у повній мірі ідентифікувати здійснену операцію, отже, не може бути підставою для віднесення сум ПДВ, зазначених у ній до складу податкового кредиту.
Крім цього, ГУ ДПС у Сумській області зазначено, що розрахунки коригування до складених податкових накладних з невірним кодом УКТ ЗЕД ТОВ КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС не реєструвалися, заяв-скарг ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП на ТОВ КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС до податкового органу подано не було.
Таким чином, ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП не мало права формувати податковий кредит у сумі 485 405 грн. по податковим накладним від ТОВ КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС, які були складені та зареєстровані з невірним кодом УКТ ЗЕД.
Також відповідач зауважив, що обов`язок підтвердити правомірність сформованого податкового кредиту покладається на платника-покупця товарів (робіт, услуг), саме він виступає суб`єктом, який використовує суму податкового кредиту з ПДВ, визначену постачальником.
Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 1-3, том 2).
Крім цього, третя особа зауважила, що податковим органом в акті перевірки не зазначено, яким чином вказівка коду УКТЗЕД 2701 замість 3801 (навіть якщо припустити, що податковий орган правий), перешкоджало встановленню виду та найменування придбаного/реалізованого товару по ланцюгу його придбання/реалізації та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню (а.с. 24-28, том 2).
У відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією відповідача та просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 140-141, том 2).
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 09.11.2022 № 3777/18-28-07-03- 07/30573983/126 (а.с. 13-59, том 1).
В акті перевірки зафіксовано порушення ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП п. 44.1 ст. 44, п. 201.10 ст. 201, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України оскільки ним завищено на 485 405,00 грн. суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд. 21 декларації за травень 2022 року).
ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП не погодившись з висновками акту перевірки, подало до ГУ ДПС у Сумській області заперечення від 28.11.2022 №18/11-1106 (а. с. 60-62, том 1).
За результатами розгляду заперечень, у відповіді на заперечення від 13.12.2022 №1433/12/18-28-07-01-05 ГУ ДПС у Сумській області зроблено висновки про відповідність виявлених порушень фактичним обставинам справи (а. с. 63-65, том 1).
Не погодившись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно з підпунктами 14.1.18, 14.1.178, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.
Відповідно до підпунктів «а» та «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/ орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
За правилами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).
Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За приписами пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів/послуг, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.
Крім того, пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Пунктом 85.4 статті 85 ПК України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення №88), згідно з якими первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до пункту 2.4 Положення №88 первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам (підпункти 2.15, 2.16 пункту 2 Положення №88).
При цьому, податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Тобто для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року №21-1555а15 та від 22 вересня 2015 року №21-1526а15 та узгоджуються з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №814/328/15.
Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
У свою чергу, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з ПДВ, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.
Так, в ході проведеної перевірки контролюючим органом було встановлено завищення ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд. 21 декларації за травень 2022 року) на суму 485 405,00 грн.
Зазначені висновки контролюючим органом зроблено у зв`язку з включенням підприємством до податкового кредиту у лютому 2022 року та у травні 2022, всупереч п. 44.1 ст. 44, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, сум ПДВ по податковим накладним від ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС», які складені з невірним кодом УКТ ЗЕД.
З даного приводу суд вважає, що податкові накладні складалися ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС», а не позивачем, а тому ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП не могло здійснити виправлення у податкових накладних. Отримані позивачем податкові накладні, складені вищезгаданим постачальником відповідно до вимог діючого законодавства та зареєстровані в ЄРПН.
Так, судом встановлено, що 16.04.2014 між ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП та ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС» укладено договір постачання матеріалів для ливарного виробництва, зокрема вуглецевмісного матеріалу (а.с.155-156), додаткову угоду №1 від 30.04.2014 (а.с.157 том.1) та додаткову угоду №2 від 01.03.2017 (а.с.158 том.1).
Відповідно до п.1.2 наведеного договору найменування (асортимент), якість, кількість, ціна товару, який підлягає поставці узгоджується між сторонами відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною наведеного договору.
Оплата за наданий товар позивачем станом на 31.05.2022 не здійснювалась (а.с.31 том.1)
ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС» виписав та зареєстрував в ЄРПН податкові накладні: № 6 від 07.04.2021, № 2 від 13.05.2021, № 2 від 09.06.2021, № 1 від 02.07.2021, № 2 від 13.08.2021, № 4 від 22.09.2021, № 1 від 12.10.2021, № 2 від 08.02.2022, № 3 від 20.05.2022. При цьому код товару УКТЗЕД у вказаних податкових накладних зазначено код товару УКТЗЕД 2701 (а.с.125-132 том.1).
Також, товарність зазначеної угоди позивач доводить наданими до суду: картки рахунку 201 «Сировина та матеріали»: за 08.04.2021 - 22.11.2021, за 08.04.2021 - 26.11.2021., за 09.02.2022 - 28.06.2022., за 09.02.2022 - 02.07.2022, за 10.11.2021 - 12.12.2021, за 17.11.2021 - 15.12.2021 (а. с. 134-154 том.1); прибуткові накладні: № 936 від 08.04.2021, № 1302 від 14.05.2021, №І593 від 11.06.2021, № 269 від 05.07.2021, № 834 від 16.08.2021, № 1318 від 23.09.2021 , № 1630 від 13.10.2021, № 389 від 09.02.2022, № 897 від 21.05.2022; сертифікати якості: №0704/1 від 07.04.2021, № 1305/3 від 13.05.2021, № 0906/1 від 09.06.2021, № 0207/1 від 02.07.2021, № 1308/1 від 13.08.2021 №2209/1 від 22.09.2021, № 1210/1 від 12.10.2021; рахунки-фактури: № СФ-0000024 від 07.04.2021, №СФ-0000033 від 13.05.2021, №СФ-0000041 від 09.06.2021, №СФ-0000045 від 02.07.2021, № СФ-0000055 від 13.08.2021, № СФ-0000062 від 22.09.2021, № СФ-0000063 від 12.10.2021, № СФ- 0000006 від 08.02.2022, № СФ-0000015 від 20.05.2022; видаткові накладні: № РН-0000022 від 07.04.2021, №РН-0000029 від 13.05.2021, №РН-0000035 від 09.06.2021, № РН-0000040 від 02.07.2021, РН-0000049 від 13.08.2021, №РН-0000055 від 22.09.2021, № РН-0000058 від 12.10.2021, № РН- 0000006 від 08.02.2022, №РН-0000015 від 20.05.2022 (а.с. 81-124 том.1), специфікації: від 07.04.2021, , від 13.08.2021, від 02.07.2021, від 09.06.2021, від 05.05.2021, від 12.10.2021, від 22.09.2021, від 20.05.2022, від 08.02.2022 (а.с.159-167 том.2).
На думку суду, подані позивачем для перевірки та до суду зазначені вище первинні документи підтверджують реальність господарських операцій між ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС» та ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП щодо поставки товару.
Вказані первинні документи відповідають загальним вимогам, визначеним статтею 9 Закону №996-XIV, та відсутні підстави ставити під сумнів їх справжність та достовірність відображених у них даних.
Щодо тверджень відповідача про невірне визначення продавцем у податкових накладних коду УКТЗЕД 2701, замість, на думку контролюючого органу, коду УКТЗЕД 3801, суд зауважує, що помилки в зазначенні коду УКТЗЕД в податковій накладній не можуть бути підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась, за умови, якщо така господарська операція підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку.
Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження (абзац 3 пункту 201.10 статті 201 ПК України).
Згідно з абзацом 9 пункту 201.10 статті 201 ПК України якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.
Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту (абзац дев`ятнадцятий пункту 201.10 статті 201 ПК України).
Суд зазначає, що відповідачем не заперечується факт реєстрації у ЄРПН, поданих контрагентами позивача податкових накладних за якими контролюючий орган не визнає право ТОВ МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП на формування податкового кредиту.
При цьому, згідно податкових накладних можливо правильно встановити покупця та продавця товару, опис (номенклатуру) товарів, дані щодо кількості та вартості товару, дату операції.
Разом з тим, контролюючий орган не повідомляв позивача про виявлення розбіжностей між реєстром отриманих податкових накладних покупця з даними його контрагента, а реальність здійснення господарських операцій за спірними податковими накладними відповідачем не оспорюється.
Таким чином, факт реєстрації податкових накладних, складених ТОВ «КОМПАНІЯ БІЗНЕС СЕРВІС» під час реалізації в адресу позивача вуглецевмісного матеріалу в ЄРПН, спростовує наявність будь яких помилок під час їх заповнення та порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 ПК України.
Надаючи оцінку прийнятності податкової накладної, у якій відсутній код УКТ ЗЕД, як підставу для віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, Верховний Суд у постановах від 04.09.2020 у справі №810/657/17, від 27.02.2020 у справі №825/785/16, від 25.02.2020 у справі №818/1643/16, від 09.04.2019 у справі №815/2640/15 та від 04.09.2018 у справі №3818/1172/17, від 18.02.2021 у справі №816/1006/17, від 16.03.2021 у справі №520/3888/19 зазначив, що самого по собі неправильного зазначення коду УКТ ЗЕД або його відсутності недостатньо для висновку про безтоварність господарської операції.
Формальні недоліки в оформленні податкової накладної не є безумовною підставою для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).
В постанові від 20.06.2018 у справі №819/1383/17 Верховний Суд дійшов висновку, що факт реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, відсутність квитанцій про їх неприйняття є свідченням наявності у платника податків підстав для формування сум податкового кредиту за такими податковими накладними. Відсутність у таких податкових накладних такого реквізиту, як код УКТ ЗЕД за обставин реєстрації таких податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних є наслідком неналежного виконання контролюючим органом при такій реєстрації своїх обов`язків, а тому подальше виключення сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до цього платника податків штрафних санкцій є неправомірним, так як за змістом вказаних норм обов`язок перевірки податкових накладних на відповідність пункту 201.10 статті 201 ПК України при їх реєстрації покладений на контролюючий орган.
Крім того, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством. Отже, позивач не повинен зазнавати негативних наслідків від імовірних порушень, допущених його контрагентом та контрагентами останнього.
Відтак позивач як покупець не може нести відповідальність за правильність заповнення податкових накладних його контрагентом у вигляді позбавлення права на податковий кредит за такими податковими накладними.
Крім того, суд погоджується з твердженнями позивача, що придбаний товар вуглецевмісного матеріалу має класифікуватися саме за кодом УКЗЕД 2701, а не 3801, як вважає контролюючий орган, оскільки код УКТЗЕД 3801 застосовується до товарів «Графiт штучний; графiт колоїдний або напiвколоїдний; вироби на основі графiту або iнших форм вуглецю у виглядi паст, блоків, пластин або iнших напiвфабрикатiв», разом з тим, код УКТЗЕД 4403 застосовується до товарів «Вугiлля кам`яне, антрацит; брикети, котуни та аналогiчнi види твердого палива, одержані з кам`яного вугiлля».
Суд звертає увагу, що податковим органом на підтвердження власної позиції щодо необхідності застосування до наведеного товару саме код УКТЗЕД 3801 надано податкову інформацію, зокрема аналіз виробників вуглецевмісного матеріалу в Україні та відображені ними коди УКТ ЗЕД в податкових накладних при постачанні вуглецевмісного матеріалу - всі податкові накладні реєструються з кодом УКТ ЗЕД 3801 (перші 4 цифри).
Проте, суд зазначає, що податковим органом жодним чином не зазначено яким чином можливо встановити ідентичність товарів по іншим господарським операціям у порівнянні з конкретною поставкою товару.
Отже, суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу на обґрунтування необхідності застосування позивачем саме коду УКТЗЕД 3801.
Суд звертає увагу, що відповідачем жодним чином не спростовано висновки викладені у наведеному доказі.
Таким чином, суд приходить висновку, що позивачем належним чином доведено необхідність застосування коду УКТЗЕд «2701»
З урахуванням вищевказаного, суд приходить висновку, що позивачем правомірно сформовано від`ємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового звітного періоду на суму у розмірі 485405 грн.
У даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами; відповідачем не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що позивачем невірно зазначено код товару УКТЗЕД.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с. 12, том 1).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп" до Головного управління ДПС у Сумській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Бізнес Сервіс" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук