Справа № 520/9761/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

01.06.2023 р. справа №520/9761/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб"єкт, орган публічної адміністрації, адміністративний орган, ГУ, Управління)
провизнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та спонукання до перерахунку пенсії з 01.01.2018р., -

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку та не виплаті пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% грошового забезпечення визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в довідці від 18.01.2023 №ФХ-113981 з 01.01.2018 року, протиправною; 2) зобов`язання головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в довідці від 18.01.2023 №ФХ-113981 з 01.01.2018р.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 р. за складеною Харківським ОТЦКтаСП довідкою від 18.01.2023 №ФХ-113981 про розмір і складові грошового забезпечення станом на 01.03.2018р.

Відповідач про розгляд справи був сповіщений належно та завчасно, але обов`язку із подання відзиву на позов та доказів у спростування викладених у позові доводів не виконав.

Суд, вивчивши доводи позову, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд установив такі обставини спору.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у лавах Збройних Сил України, з 20.08.2005р. отримує пенсію від ГУ ПФУ у Харківській області у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", розмір первинно призначеної пенсії становив 90% грошового забезпечення.

Харківський обласним військовим комісаріатом відносно заявника було складено у порядку п.п.1 і 2 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 та направлено до ГУ ПФУ в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018р. для перерахунку пенсії з 01.01.2018р. із відомостями про види грошового забезпечення: оклад за посадою, оклад за військовим званням, надбавку про вислугу років без відомостей про премію, надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, надбавки за особливості проходження служби, надбавку за кваліфікацію.

Управлінське волевиявлення ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу складання довідки про грошове забезпечення саме такого змісту було оскаржено заявником у межах справи №520/2259/19.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року у справі № 520/2259/19 позов заявника був задоволений в повному обсязі, зокрема, було зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, з повною інформацією, за формою передбаченою Додатком №2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 на підставі ст. ст. 43,8,10 та 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-12 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби (100% від посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, на підставі п. 5, п.п. 1 постанови КМУ від 30.08.2017 №704); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень (10% від посадового окладу), премії (у розмірі 90% посадового окладу, на підставі п. 5, п.п. 2 постанови КМУ від 30.08.2017 №704), надбавки за кваліфікацію (7% посадового окладу).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019р. рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 року у справі № 520/2259/19 було скасовано; позов заявника було залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №520/2259/19 касаційну скаргу заявника було задоволено частково. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019р. було скасовано. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2019р. у справі №520/2259/19 було змінено в частині мотивів задоволення позовних вимог із викладенням відповідних мотивів у редакції постанови Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №520/2259/19. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03. 2019р. у справі № 520/2259/19 було залишено без змін.

Постанова Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №520/2259/19 набрала законної сили 14.12.2022 року.

На виконання постанови Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №520/2259/19 Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки відносно заявника було складено довідку від 18.01.2023 №ФХ-113981, де відображено такі види грошового забезпечення за посадою викладача кафедри навігації та бойового застосування ЛА льотного факультету ХУПС: оклад за посадою - 6340,00 грн, оклад за військовим званням підполковник - 1410,00 грн, надбавка за вислугу років 50% - 3875,0 грн, надбавка за особливості проходження служби - 11625,00 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 10% - 634,00 грн, надбавка за кваліфікацію 7% - 443,80 грн, премія 90% - 5706,00 грн, а загалом - 30033,80 грн.

До позову заявником приєднано копію супровідного листа Харківського ОТЦКтаСП від 18.01.2023р. №ФХ-113981/370 про направлення складеної на виконання постанови Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №520/2259/19 довідки про грошове забезпечення до ГУ ПФУ в Харківській області.

Проте, усупереч ч.2 ст.79 та ч.4 ст.161 КАС України доказів фізичного отримання ГУ ПФУ в Харківській області складеної на виконання постанови Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №520/2259/19 довідки про грошове забезпечення або вчинення за цією довідкою управлінського волевиявлення у формі відмови заявник до матеріалів позову не приєднав.

Разом із тим, стверджуючи про вчинення суб"єктом владних повноважень саме протиправної бездіяльності з приводу перерахунку з 01.01.2018р. пенсії за довідкою Харківського ОТЦКтаСП від 18.01.2023 №ФХ-113981, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України №2662-ХІІ).

Отже, приписи Закону України №2662-ХІІ є спеціальною нормою права стосовно відносин за участю заявника та запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії громадянина, а саме: 1) за ст.43 Закону України №2662-ХІІ - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України №2662-ХІІ - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, у процедурі за ст.43 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення пенсії є виплати (як винагорода за працю), одержані особисто особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто складові елементи структури власного грошового забезпечення).

Натомість, у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії є реально отримані (а не уявно можливі до нарахування) виплати (як винагорода за працю) третьої сторонньої особи - діючого публічного службовця за рівнозначною посадою (або тією ж самою, або прирівняною).

Положення ч.18 ст.43 Закону України №2662-ХІІ цього правила не змінюють, адже присвячені регламентуванню випадку, коли з події призначення пенсії вперше та обчислення розміру вперше призначеної пенсії і до події виплати вперше призначеної пенсії настала подія збільшення поточної винагороди за службу відносно іншого діючого публічного службовця, на що однозначно показує застосування законодавцем ознаки - "невідкладно", котра взагалі не використовується у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ.

До того ж і у силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону України №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами (за винятком визначення загальної структури грошового забезпечення), адже протилежне з невідворотною неминучістю призводить до появи віртуального показника грошового забезпечення - неіснуючої винагороди за службу, який фізично у дійсності не одержується жодним із діючих публічних службовців (військовослужбовцем) і арифметично складається із платежів з винагороди за службу, отриманих у минулому самим заявником - військовослужбовцем у відставці (тобто власної винагороди за службу) та поточних платежів з винагороди за службу, котрі наразі отримуються діючим військовослужбовцем (тобто винагороди за службу третьої сторонньої особи).

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України №2662-ХІІ питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) було передано законодавцем у відання Уряду України і реалізовано останнім у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій службовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Таке тлумачення змісту правової підстави для обчислення нового розміру раніше вже призначеної у порядку Закону України №2262-ХІІ пенсії цілком корелюється із правовим висновком п.31 постанови Верховного Суду від 28.11.2022р. по справі №820/3451/18.

Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 р. було прийнято постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців (далі за текстом - Постанова №704), котра набирає чинності з 01.03.2018р.

Таким чином, за загальним правилом дії актів права у часі заявник набув суб`єктивне право на здійснення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії на підставі постанови КМУ №704 лише з 01.03.2018р.

Разом із тим, 21.02.2018 р. КМУ було прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі за текстом - Постанова КМУ №103), якою установлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

При цьому, п.п. 1 і 2 Постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 приписам Постанови від 30.08.2017р. №704 була надана ретроспективна дія у часі, адже за подією збільшення розміру грошового забезпечення з 01.03.2018р. виплати перерахованої пенсії були передбачені з 01.01.2018р.

Одночасно Постановою КМУ від 21.02.2018р. №103 були внесені зміни і до п.5 Порядку №45, унаслідок чого під час перерахунку пенсій мали використовуватись такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Постанова КМУ від 21.02.2023р. №103 за правилами ч. 2 ст. 265 КАС України діяла у період часу з 28.02.2018р. та до 05.03.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/3858/18).

Однак, постановою Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №520/2259/19 було визнано право заявника на перерахунок саме з 01.01.2018р. пенсії за усіма складовими грошового забезпечення діючого військовослужбовця, підвищеними з 01.03.2018р. без обмеження видів грошового забезпечення лише окладом за посадою, окладом за званням, надбавкою за вислугу років.

Відповідно до ст.1291 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України від 02.0.2016р. №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», ст.359, ч.1 ст.370 КАС України захищене постановою Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №520/2259/19 право заявника на перерахунок пенсії з 01.01.2018р. не може бути поставлено під сумнів.

Доказів внесення Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до складеної відносно заявника довідки від 18.01.2023 №ФХ-113981 про грошове забезпечення для перерахунку з 01.01.2018р. пенсії за грошовим забезпечення військовослужбовця, підвищеним з 01.03.2018р., матеріали справи не містять.

Доказів складення Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки від 18.01.2023 №ФХ-113981 без дотримання вимог постанови Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №520/2259/19 матеріали справи також не містять.

Разом із тим, матеріали справи не містять і обєктивних даних, котрі б неспростовно та беззаперечно підтверджували факт надходження довідки Харківського ОТЦКтаСП від 18.01.2023 №ФХ-113981 до ГУ ПФУ в Харківській області.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

При цьому, за змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

У ході розгляду справи заявник не подав доказів фізичного отримання ГУ ПФУ в Харківській області довідки Харківського ОТЦКтаСП від 18.01.2023 №ФХ-113981.

Суд зважає, що нормами Закону України №2262-ХІІ не визначено строку вчинення органом публічної адміністрації управлінського волевиявлення з приводу перерахунку (обчислення нового розміру раніше вже призначеної) пенсії як за особистим зверненням зацікавленої особи або за фактом находження матеріалів від іншого субєкта владних повноважень компетентного на складання довідок про розмір підвищеного грошового забезпечення діючого публічного службовця.

Тому на спірні правовідносини слід поширити дію ч.5 ст.45 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де такий строк установлений у 10 днів.

Проте, за змістом ч.5 ст.45 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 10-денний строк на прийняття пенсійним органом рішення про перерахунок або про відмову у перерахунку пенсії починає перебіг з дати надходження відповідних матеріалів до пенсійного органу.

У спірних правовідносинах підтверджена обставина складання Харківським ОТЦКтаСП супровідного листа про направлення довідки Харківського ОТЦКтаСП від 18.01.2023 №ФХ-113981 до ГУ ПФУ в Харківській області, але не підтверджена подія отримання ГУ ПФУ в Харківській області зазначеної довідки.

Відсутність поданих заявником доказів фізичного отримання ГУ ПФУ в Харківській області довідки Харківського ОТЦКтаСП від 18.01.2023 №ФХ-113981 виключає існування правових підстав для кваліфікації форми та змісту правової поведінки указаного суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах у якості протиправної бездіяльності.

Тому за цим епізодом позову належить відмовити.

Разом із тим, підтверджене матеріалами справи фізичне існування довідки Харківського ОТЦКтаСП від 18.01.2023 №ФХ-113981 як речі матеріального світу створює правові підстави для обтяження ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.01.2018р. перерахунок і виплату пенсії заявника за довідкою Харківського ОТЦКтаСП від 18.01.2023 №ФХ-113981 з урахуванням раніше проведених платежів.

Стосовно вимоги позову за епізодом про збереження показника відсоткового значення розміру пенсії у 90% суд вважає, що ці вимоги спрямовані наперед у часі, стосуються майбутніх правовідносин, котрі ще не склались у часі та відносно яких матеріали справи не містять взагалі жодних доказів про існування у субєкта владних повноважень нездоланного наміру на вчинення порушень закону та інтересів заявника.

Тому за цим епізодом позову належить відмовити.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) провести з 01.01.2018р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за довідкою Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.01.2023 №ФХ-113981, з урахуванням раніше здійснених платежів.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.