Справа № 810/1821/16
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1821/16 Головуючий у 1 інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Файдюка В.В.

Чаку Є.В.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - ТОВ «Фоззі-Фуд») звернувся до суду з позовом до Київської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів: від 12.10.2015 № 125110010/2015/010112/2; від 15.10.2015 № 125110010/2015/010116/2; від 15.10.2015 № 125110010/2015/010117/2; від 19.10.2015 № 125110010/2015/010121/2; від 19.10.2015 № 125110010/2015/010119/2; від 19.10.2015 № 125110010/2015/010120/2; від 26.10.2015 № 125110010/2015/010133/2; від 26.10.2015 № 125110010/2015/010135/2; від 26.10.2015 № 125110010/2015/010134/2; від 02.11.2015 № 125110010/2015/010146/2; від 02.11.2015 № 125110010/2015/010145/2; від 02.11.2015 № 125110010/2015/010144/2; від 04.11.2015 № 125110010/2015/010163/2; від 09.11.2015 № 125110010/2015/010169/2; від 09.11.2015 № 125110010/2015/010175/2.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі №810/1321/16 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЗЗІ-ФУД" до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, на підставі якого відкрито провадження в адміністративній справі 810/1321/16, роз`єднано в окремі провадження. Вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 19.10.2015 № 125110010/2015/010119/2 виділити і розглядати в окремому провадженні. Номер справи визначити в установленому порядку.

Таким чином, у даній справі предметом судового розгляду є позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення щодо коригування митної вартості товарів від 19.10.2015 № 125110010/2015/010119/2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС щодо коригування митної вартості товарів від 19.10.2015 № 125110010/2015/010119/2.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Київська митниця ДФС звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що жодним нормативно-правовим актом із тих, що входять до законодавства України з питань державної митної справи не встановлено для посадових осіб митниці обов`язку деталізувати та конкретизувати кожну із вказаних у рішенні про коригування митної вартості причин його прийняття, в тому числі, не визначено обсяг інформації, що має бути визначена у рішенні. Також, апелянт зазначає, що позивачем на момент митного оформлення не підтверджено належним чином, повно, достовірно витрати понесені на транспортування товару на митну територію України, що, відповідно до ч.2 ст. 58 МК України, унеможливлює застосування основного методу визначення митної вартості. Крім того, апелянт посилається на ненадання декларантом акту виконаних робіт. На переконання апелянта, існування у наданих документах різного розміру страхового тарифу, за яким розраховуються страхова премія та відсутність відомостей про кінцевий (фактичний) розмір страхової премії (витрат) дають обґрунтовані підстави стверджувати про заниження митної вартості товару.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року (головуючий суддя Земляна Г.В.) клопотання представника Київської митниці Державної фіскальної служби - задоволено. Зупинено апеляційне провадження у справі позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості до надання відповіді за судовим дорученням про надання правової допомоги до Окружного адміністративного суду м. Амстердам Королівства Голландії для зясування інформації (відповідності вартості товарів при митному оформленні, реальній вартості при продажі товару TOB "VION Food International В.V." відповідно до контракту № 709 від 26 листопада 2014 року), яке видано в рамках розгляду адміністративної справи №810/1076/16. Зобов`язано сторін надати інформацію щодо відповіді на судове доручення про надання правової допомоги до Окружного адміністративного суду м. Амстердам Королівства Голландії у рамках розгляду адміністративної справи №810/1076/16.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року прийнято до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, разом з апеляційною скаргою на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року.

Шостий апеляційний адміністративний суд неодноразово звертався до Київського окружного адміністративного суду із запитами щодо надання інформації про стан виконання судового доручення про надання правової допомоги до Окружного адміністративного суду м. Амстердам Королівства Голландії для з`ясування інформації (відповідності вартості товарів при митному оформленні, реальній вартості при продажі товару ТОВ "VION Food B.V." відповідно до контракту № 709 від 26 листопада 2014 року), яке видано в рамках розгляду адміністративної справи №810/1076/16.

11 квітня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Київського окружного адміністративного суду надійшла копія відповіді суду Східного Брабанта (Королівство Нідерланди) на судове доручення Київського окружного адміністративного суду про надання правової допомоги.

12 травня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Київської митниці надійшло клопотання про заміну сторони (відповідача), в якому просить замінити відповідача у справі - Київську митницю ДФС у порядку правонаступництва на Київську митницю (; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А) як відокремлений підрозділ Державної митної служби України

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень - поновлено.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року вищевказане клопотання Київської митниці про заміну сторони задоволено.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» є юридичною особою, що зареєстрована 02.12.2002 (запис про державну реєстрацію в ЄДР від 21.01.2005 № 0000782).

У жовтні 2015 року ТОВ «Фоззі-Фуд» здійснювало ввезення на територію України партії товару - свинячої печінки мороженої без наявності теплової та кулінарної обробки, не консервованої, без вмісту складових сумішей, харчових добавок та приправ, торгівельної марки "Food Family", придбаного у виробника VION Food International B.V (Нідерланди), на підставі Контракту від 26.11.2014 № 709, митне оформлення якого здійснювалось через Київську митницю ДФС.

19 жовтня 2015 року з метою митного оформлення вказаного товару ТОВ «Фоззі-Фуд» подало до Київської митниці ДФС електронну митну декларацію № 125110010/2015/180674, в якій задекларувало зазначений товар і визначив його митну вартість за основним методом - за ціною договору (складається з інвойсної вартості товару у сумі 6656,00 євро (161036,50 грн.) та складових митної вартості - витрат на транспортування до кордону України у сумі 30537,00 грн. та страхування - у сумі 485,84 грн.)

До вказаної митної декларації ТОВ «Фоззі-Фуд» також додало пакет документів, що перелічені у графі 44 МД, які необхідні для розмитнення товару, а саме: (d 2730) міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 16.10.2015 № 853415; (3004) рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 16.10.2015 № 4862; (3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 16.10.2015 № 709-124; (3105) рахунок-фактуру (інвойс) від 16.10.2015 № ; (3141) пакувальний лист від 16.10.2015 б/н; (3530) страховий поліс від 16.10.2015 № 6401; (m 4104) Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 26.11.2014 № 709; (m 4301) Договір (контракт) про перевезення від 13.03.2012 № 24; (5503) інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 16.10.2015 № 2730; (5504) інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 16.10.2015 № 2730; (5508) інформацію про позитивні результати проведення ветеринарно-санітарного контролю від 16.10.2015 № 2730; (7011) сертифікат про походження товару загальної форми від 16.10.2015 № S115158156; (9000) сертифікат якості б/н від 16.10.2015; (m 9000) Договір страхування від 16.10.2015 №10104611; (9000) заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.10.2015 № 709-124; (9000) сертифікат якості б/н від 16.10.2015.

Під час розгляду митним органом документів, наданих позивачем для митного оформлення товару, спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) за показником "митна вартість товару".

Крім того, під час розмитнення товару інспектор митної служби дійшов висновку, що подані декларантом документи містять розбіжності, а також не містять повної інформації про митну вартість та її складові частини.

19 жовтня 2015 року посадовою особою Київської митниці ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару 125110010/2015/010119/2, відповідно до якого, визначено митну вартість товару за шостим (резервним) методом.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Частиною 1 статті 318 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

За приписами п.п. 23-24 ч. 1 ст. 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Положеннями ст.ст. 49, 50 МК України закріплено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

В силу вимог ч.ч. 1-2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Нормами ч. 3 ст. 53 МК України закріплено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У відповідності до ч.ч. 5-6 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно частин 1-3 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За приписами частин 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно вимог статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2015 року з метою митного оформлення товару - свиняча печінка морожена без наявності теплової та кулінарної обробки, не консервована, без вмісту складових сумішей, харчових добавок та приправ для роздрібного продажу, торгівельної марки "Food Family", придбаного у виробника VION Food International B.V (Нідерланди), ТОВ «Фоззі-Фуд» подало до Київської митниці ДФС електронну митну декларацію № 125110010/2015/180674.

Разом з тим, Київською митницею ДФС було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару від 19 жовтня 2015 року №125110010/2015/010119/2, відповідно до якого, визначено митну вартість товару за шостим (резервним) методом.

Із рішення про коригування митної вартості слідує, що у ньому відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Згідно частини другої статті 55 МК України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №810/1823/16 звернув увагу на те, зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Також. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 квітня 2019 року у справі №810/1479/16 за позовом ТОВ «Фоззі-Фуд» до Київської митниці ДФС наголосив, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Таким чином, доводи апелянта про те, що жодним нормативно-правовим актом із тих, що входять до законодавства України з питань державної митної справи не встановлено для посадових осіб митниці обов`язку деталізувати та конкретизувати кожну із вказаних у рішенні про коригування митної вартості причин його прийняття, в тому числі, не визначено обсяг інформації, що має бути визначена у рішенні, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, виходячи з вказаного, необгрунтованими є доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості повністю відповідає вимогам ст. 55 МК України та Порядку 598, оскільки, містить обґрунтування причин, через які заявлена митна вартість не може бути визнана, наявну у митного органу інформацію про рівень митної вартості подібного товару, права декларанта здійснити випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання та оскаржити спірне рішення про коригування.

З приводу доводів апелянта про непідтвердження транспортних витрат, слід зазначити наступне.

Так, з декларації митної вартості вбачається, що до складу митної вартості товару декларант включив витрати на його транспортування до кордону України (прикордонний перехід "Дорохуськ - Ягодин") у сумі 30 537,00 грн.

Відповідно до умов зовнішньоекономічного Контракту від 26 листопада 2014 року № 709 (з урахуванням додаткових угод) та інвойсом від 16 жовтня 2015 року № , поставка товару здійснювалась на умовах FCA (Нідерланди). Згідно з умовами Інкотермс FCA (…named place) це означає, що продавець має передати товар, який пройшов митне очищення (у режимі експорту), вказаному покупцем перевізнику у зазначеному покупцем місці.

Від місця поставки до місцезнаходження ТОВ «Фоззі-Фуд» подало на території України транспортування товару здійснювалось перевізником - ТОВ «Агротеп» на підставі Договору від 13 березня 2012 року № 24 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні та транспортно-експедиційного обслуговування, заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08 жовтня 2015 року № 709-124 та міжнародної автомобільної накладної (CMR) від 16 жовтня 2015 року № 853415.

Згідно з умовами вказаного Договору від 13.03.2012 № 24, замовник, не пізніше ніж за три дні до строку надання транспортних засобів (позивач), повинен направити перевізнику заявку на перевезення, в якій зазначити, зокрема, вид та найменування вантажу, маршрут та умови перевезення, адреси місць навантаження, розвантаження та здійснення митних формальностей, а також визначити фрахтову ставку (пункти 3.1 - 3.4 Договору). Вартість фрахту та інших послуг перевізника визначаються у заявці на перевезення, платежі та взаємні розрахунки здійснюються між замовником та перевізником на підставі акта виконаних робіт та виставленого рахунку упродовж 30 банківських днів (пункти 5.1, 5.2 Договору).

Відповідно до заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом від від 08 жовтня 2015 року № 709-124, перевізник був зобов`язаний доставити товар від місця навантаження в місті Апелдорн (Нідерланди) до місця розвантаження на території України (Броварський район, с. Димитрове, вул. Гоголівська, 1 А).

Із змісту вказаної заявки вбачається, що її складено і погоджено між замовником і перевізником за декілька днів до дня навантаження товару, у заявці визначено: місце і час навантаження товару, місце розвантаження, таким чином, що маршрут транспортування товару складався з двох частин: 1) від місця навантаження до кордону з Україною; 2) по території України; оголошену вартість фрахту (обумовлена договором плата за перевезення вантажу) у сумі 43135,00 грн.; зроблено застереження на випадок збільшення вартості послуг перевізника.

Згідно з даними відбитку печатки митного органу на вказаній міжнародній автомобільній накладній (CMR) та товар перетнув кордон України 18.10.2015 і до 19.10.2015 перебував під митним контролем. Розмитнення товару відбувалось 19 жовтня 2015 року.

З метою митного оформлення на підтвердження транспортних витрат декларант представив митному органу вказані вище документи, а саме: договір про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні та транспортно-експедиційного обслуговування (з додатками); міжнародну автомобільну накладну (CMR); заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.10.2015 № 709-124, рахунок на оплату транспортних послуг від 16.10.2015 № 4862, а також довідку про транспортні витрати від 06.10.2015 № 709-124 (про вартість витрат на транспортування від місця навантаження до кордону з Україною, а також по території України).

Згідно з рахунком на оплату транспортних послуг від 16.10.2015 № 4862 та довідкою про транспортні витрати від 06.10.2015 № 709-124, загальна вартість витрат по транспортуванню вантажу за маршрутом "Апелдорн (Нідерланди) - Димитрове (Україна)" збігається з оголошеною у заявці вартістю фрахту і становить 43135,00 грн., з яких: 30724,00 грн. - вартість транспортування від місця навантаження (Апелдорн (Нідерланди) до кордону України (прикордонний перехід "Дорохуськ - Ягодин"); 12676,00 грн. - вартість транспортування по території України (від прикордонного переходу "Дорохуськ - Ягодин" до с. Димитрове).

З огляду на зазначене, як вірно встановлено судом першої інстанції, жодних суперечностей у представлених декларантом документах, що стосуються транспортування товару, не виявлено.

Крім того, матеріали справи свідчать, що на підтвердження достовірності відомостей про транспортні витрати ТОВ «Фоззі-Фуд» надало суду документи, які з`явились після митного завершення митного оформлення товару, а саме: акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 4862 від 20.10.2015, відповідно до якого загальна вартість транспортування становить 43135,00 грн., у тому числі від місця навантаження до кордону України (прикордонний перехід "Дорохуськ - Ягодин") - 30537,00 грн.; копію виписки по рахунку позивача, з якої вбачається, що позивач перерахував вказану загальну суму на рахунок перевізника (ТОВ "Агротеп").

Посилання апелянта на те, що довідка про транспортні витрати та рахунок на оплату транспортних послуг не є первинними документами, у розумінні ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, витрати на транспортування можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими підтверджувався б розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14.

Щодо доводів апелянта про те, що до митного оформлення не був наданий акт виконаних робіт, слід зазначити наступне.

Так, Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599, містять загальний перелік документів, якими може бути підтверджений розмір витрат на перевезення товару.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів виходить з того, що вказуючи на відсутність окремого документа, відповідач зобов`язаний був довести, що такий документ перебував або повинен був перебувати у розпорядженні декларанта, а його відсутність призводить до неможливості встановлення числового значення складових митної вартості.

Отже, з приводу вимог митного органу про надання акту прийому передачі та документів про оплату, слід зазначити, що на момент митного оформлення такі документи були відсутні, адже акт виконаних робіт мав складатися між замовником і перевізником по факту доставки товару до місця розвантаження на території України - с.Димитрово Броварського району, а перерахування коштів в оплату послуг перевізника мало відбуватися впродовж 30 банківських днів після виставляння рахунку та складання акту.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 11 листопада 2019 року у справі №810/1819/16.

Твердження апелянта про те, що на момент здійснення митного оформлення акт виконаних робіт був наявний, але протиправно не поданий до митниці ані під час митного оформлення, ані під час дії гарантійних зобов`язань є безпідставними, адже митне оформлення товару здійснювалося 19 жовтня 2015 року, водночас, акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) №4862 датований 20 жовтня 2015 року.

Доводи апелянта на те, що рахунок на оплату фактично понесених транспортних витрат ніяким чином не може передувати даті фактичного надання таких послуг, а саме даті акту виконаних робіт, колегія суддів вважає необґрунтованими, адже, факт складення такого документу до моменту перетину вантажем державного кордону України не свідчить про його недійсність чи недостовірність зазначених у ньому відомостей про вартість послуг перевезення товару.

Щодо розбіжностей між даними страхового полісу про страхову суму та договірною (контрактною) вартістю товару, слід зазначити наступне.

Так, апелянт зазначає, що до митного оформлення надано страховий поліс компанії «Граве Україна» від 16.10.2015 №6401, відповідно до якого, страхова сума - 303 649 грн., страховий тариф складає 0,16% від страхової суми, страхова премія - 485,84 грн., однак, такий розмір страхового тарифу (0,16%) не відповідає п. 3.6 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 №101014611, де вказано, що по даному договору страхування встановлено страховий тариф у розмірі 0,2% від страхової суми по кожному перевезенню.

З декларації митної вартості вбачається, що до складу митної вартості товару декларант включив витрати на його страхування у сумі 485,84 грн.

На підтвердження вказаної суми як складової митної вартості декларант надав митному органу разом з іншими документами Генеральний договір добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 № 101014611, страховий поліс від 16.10.2015 №6401, виданий ПрАТ "Страхова компанія ГРАВЕ УКРАЇНА", що є додатком до вказаного Генерального договору.

Зі змісту вказаного страхового полісу вбачається, що оголошена страхова сума становить 303649,00 грн., страховий тариф - 0,16 %, а страхова премія - 485,84 грн.

Згідно з пунктом 3.1 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06 грудня 2013 року №101014611, страхова сума встановлюється у розмірі інвойсної вартості вантажів, що плануються до перевезення, та витрат, пов`язаних із транспортуванням, митним оформленням та іншими додатковими витратами, пов`язаними із перевезенням вантажу у пункт призначення. Страховою сумою за кожним перевезенням вважається сума, заявлена страхувальником (позивачем) у Повідомленні страховику.

Водночас, умовами Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06 грудня 2013 року №101014611 передбачено загальне положення, відповідно до якого страховий тариф становить 0,2 % від страхової суми по кожному перевезенню (пункт 3.6.1 Генерального договору), водночас, згідно з п.3.6.3 цього ж Договору, розміри страхових сум визначаються страхувальником (позивачем) у повідомленні страховику, а розмір страхової премії по кожному перевезенню визначається страховиком у полісі, який є невід`ємною частиною договору.

Таким чином, Генеральний договір містить загальні положення щодо страхової суми, страхового тарифу і страхової премії, однак щодо кожного перевезення ці відомості конкретизуються у страховому полісі, який є додатком і невід`ємною складовою Генерального договору.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 11 листопада 2019 року у справі №810/1819/16.

Щодо посилання апелянт на те, що розмір страхової суми, що визначена страховим полісом від 16.10.2015 № 6401 (303 649 грн.), не підтверджений документально та не відповідає умовам п.3.1 Генерального договору страхування, а саме перевищує суму інвойсу (163 066,36 грн.) та транспортних витрат (43135 грн.), слід зазначити, що страхова сума визначається страхувальником самостійно на власний розсуд, виходячи з уявлення про можливі страхові ризики і, як правило, не збігається з договірною (контрактною) вартістю товару та є вищою, в той же час розбіжність між даними страхового полісу про страхову суму та договірною (контрактною) вартістю товару жодним чином не свідчить про заниження декларантом митної вартості товару.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 Митного кодексу України.

Крім того, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного рішення Київської митниці ДФС щодо коригування митної вартості товарів від 19.10.2015 № 125110010/2015/010119/2.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Файдюк В.В.

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 05.06.2023 р.