Справа № 580/4316/23
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 червня 2023 року справа № 580/4316/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2010 року №10/03-21 "Про затвердження переліку щойно виявлених пам`яток архітектури".

Вивчивши позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Суддя звертає увагу позивача, що ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернення до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З огляду на прохальну частину адміністративного позову, заявлені вимоги не узгоджуються з ст. 5 КАС України, оскільки спірний наказ затверджує широкий перелік об`єктів щойно виявлених пам`яток архітектури, а власне вимоги не містять відомостей який об`єкт з переліку, позивач вважає протиправним.

Таким чином позивачу необхідно привести прохальну частину адміністративного позову до вимог КАС України.

Крім того, обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначає, що відповідач з моменту прийняття спірного наказу по день подання позову не вчинив жодних дій щодо реєстрації щойно виявлених об`єктів пам`яток архітектури та не повідомив власників об`єктів про спеціальний статус цих об`єктів, у тому числі будинку АДРЕСА_2 ; накази Міністерства культури України №158 від 11.03.2013 та від 27.06.2019 №501 мають вищий ієрархічний рівень у порівнянні зі спірним наказом №10/03-21 від 23.11.2010, і оскільки вимоги наказів вищого ієрархічного рівня, прийнятих пізніше (в 2013 та 2019 роках), відповідачем не виконані, то, відповідно, підлягає скасуванню спірний наказ, оскільки продовжує застосовуватись судами в певних судових спорах.

Отже, позивач обгрунтовує позовні вимоги обставинами щодо невиконання відповідачем приписів наказів Міністерства культури України №158 від 11.03.2013 та від 27.06.2019 №501, які виникли після прийняття спірного наказу №10/03-21 від 23.11.2010, та вважає, що вказані обставини спричинили його нечинність.

Водночас згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень врегульовані статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 2 ч. 1 вказаної статті правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Тобто, нормативно - правовий акт може бути визнаний нечинним у разі його невідповідності правовим актам вищої юридичної сили на момент його прийняття.

Проте у позовній заяві не вказані обставини, які свідчать про невідповідність спірного наказу від 23.11.2010 №10/03-21 актам вищої юридичної сили на момент його прийняття та не зазначені докази на підтвердження цих обставин.

Таким чином, позивачу необхідно обгрунтувати позов, оскільки зазначені обгрунтування не узгоджується з вимогами КАС України.

Також, приписами ч. 3 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI, з подальшими змінами та доповненнями.

Водночас, ставки сплати судового збору встановлено статтею 4 Закону України Про судовий збір, відповідно до якої: за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах позовної заяви наявна квитанція №11885 від 16.05.2023 щодо сплати судового збору в розмірі 1073,60грн.

Статтею 9 ЗУ Про судовий збір передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Здійснивши перевірку зарахування судового збору, суддею встановлено, що у відповідності до даних системи ДСС зарахування останнього до Державного бюджету відбулося у справі №580/3790/23.

Отже, позивачу необхідно подати до суду доказ сплатити судового збору в розмірі 1073,60грн.

При цьому, подаючи позовну заяву, позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, передбачений статтею 122 КАС України.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позову вбачається, що позивач дізнався про спірний наказ з рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/72/23 від 23.03.2023 та звернувся до суду 02.06.2023 з позов щодо його скасування.

Однак, згідно відомостей ЄДРСР, судом встановлено, що 23.12.2020 у справі 580/2806/20 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні позову ОСББ Замковий Узвіз 1 (учасником якого є позивач, як співвласник майна та яке відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» здійснює представництво зокрема позивача ст. 1) до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації щодо визнання протиправним відмову у погодженні проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки, площею 0,2026га, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку в адмінмежах м. Черкаси, Замковий Узвіз 1.

Даним рішенням, суд обгрунтовував відмову, зокрема тим, що будинок за адресою: м. Черкаси, Замковий Узвіз 1, - відноситься до щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, внесеним до переліку Відомості до складання державного реєстру національного культурного надбання. Черкаська область, та взятим на облік наказом служби охорони культурної спадщини Черкаської ОДА від 23.11.2010 №10-03-21.

Отже, позивач, знав ще у 2020 році про наявність спірного наказу виходячи з принципу управління ОСББ, проте, позов подано до суду лише у 2023 році.

Суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №9901/325/19 вказано, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Водночас незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В питаннях пов`язаних із застосуванням строків давності Європейський суд з прав людини висловив свою позицію в справі Олександр Волков проти України (Заява N 21722/11 остаточне рішення від 27 травня 2013 року, §137), вказавши, що … строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином право особи на звернення до суду не є необмеженим.

У даному випадку для звернення до суду із позовною заявою законодавцем встановлений шестимісячний строк і такий обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, позивач повинен надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначивши підстави поважності пропуску строку та надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом якого останній має усунути недоліки позовної заяви.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петро ПАЛАМАР