Справа № 460/19424/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/19424/22 пров. № А/857/5701/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі №460/19424/22 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції Дорошенко Н.О., час ухвалення - 10.19 год., місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 28.03.2023),-

В С Т А Н О В И В:

ПрАТ «Рівнеазот» звернулось до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.02.2022, яке сформоване Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, на суму боргу 26 480 766,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.09.2021 Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків за результатами камеральної перевірки ПрАТ «Рівнеазот» з питань своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 складено акт №371/33-00-52/05607824, яким встановлено порушення ч. 8 ст. 9 Розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 від 08.07.2010, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464), а саме платником в період з 21.03.2017 по 21.11.2019 несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 110757221,92 грн. У зв`язку з цим відповідач прийняв рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.02.2022, на суму боргу 26480766,53 грн, яка включає штраф у розмірі 22151444,38 грн та пеню у розмірі 4329322,15 грн.

Позивач виявлене камеральною перевіркою порушення заперечує та зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону №2464).

Відповідно до ч. 13 статті 25 Закону № 2464 нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду.

Так, в період з 01.01.2017 по 31.12.2019 податковим органом в акті перевірки встановлено нібито факти несвоєчасного сплати ЄСВ згідно звітів від 17.03.2017, від 14.04.2017, від 18.05.2017, від 19.06.2017, від 20.07.2017, від 16.08.2017, від 15.09.2017, від 18.10.2017, від 15.11.2017, від 15.12.2017, від 16.01.2018, від 15.02.2018, від 20.03.2018, від 17.04.2018, від 16.05.2018, від 15.06.2018, від 18.07.2018, від 17.08.2018, від 18.09.2018, від 17.10.2018, від 16.11.2018, від 18.12.2018, від 16.01.2019, від 14.02.2019, від 07.03.2019, від 14.11.2019 на загальну суму 110 757 221,92 грн.

При цьому, за несвоєчасну, на думку контролюючого органу, сплату ЄСВ згідно вищезазначених звітів, направлено на адресу позивача 23 вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 05.05.2017, від 07.07.2017, від 14.09.2017, від 14.11.2017, від 14.12.2017, від 15.01.2018, від 14.02.2018, від 15.03.2018, від 16.04.2018, від 15.05.2018, від 13.06.2018, від 12.07.2018, від 13.08.2018, від 13.09.2018, від 11.10.2018, від 13.11.2018, від 12.12.2018, від 16.01.2019, від 04.02.2019, від 06.03.2019, від 02.04.2019, від 03.12.2019, які в межах встановленого строку були оскарженні до суду та були предметом розгляду у справах, відповідно: №817/845/17, №817/1135/17, №817/1496/17, №817/1671/17, №817/1895/17, №817/2265/18, №817/386/18, №817/1046/18, №817/1607/17, №817/1608/17, №1740/2036/18, №1740/2147/18, №460/2312/18, №460/2546/18, №460/2835/18, №460/3115/18, №460/98/19, №460/626/19, №460/741/19, №460/1054/19, №460/1275/19, №460/528/20. Вимога Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) від 12.12.2018 № Ю-258-11 була скасована в адміністративному порядку.

Рішення у справах №817/845/17, №817/1135/17, №817/1496/17, №817/1671/17, №817/1895/17, №817/2265/18, №817/386/18, №817/1046/18, №817/1607/17, №817/1608/17, №1740/2036/18, №1740/2147/18, №460/2312/18, №460/2546/18, №460/2835/18, №460/3115/18, №460/98/19, №460/741/19, №460/1054/19, №460/1275/19, №460/626/19 набрали законної сили, вимога від 12.12.2018 №Ю-258-11 скасована в адміністративному порядку, а справа №460/528/20 перебуває на розгляді в Рівненському окружному адміністративному суді.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки оскарження вимог про сплату боргу недоїмки зупиняє строки сплати нарахування пені на суми, зазначені у вимогах, а встановлена відповідачем заборгованість в розмірі 110757221,92 грн увійшла до складу сум, задекларованих позивачем у вищевказаних звітах, то підстави для нарахування штрафу та пені відсутні.

Крім того, вказав, що податковим органом надсилалась на адресу ПрАТ «Рівнеазот» вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2019 №Ю-258-11, яка сформована станом на 30.11.2019 на загальну суму 103075690,17 грн, що також включає штраф в розмірі 24859,53 грн та є предметом розгляду в справі № 460/528/20. Отже, оскільки вимога від 03.12.2019 №Ю-258-11 включає також штраф, та розгляд справи ще не завершився, то нарахування нового штрафу є подвійним стягненням, що є порушенням Закону №2464.

Разом з тим, позивач вказав, що за період з 01.01.2017 по 19.12.2019 відповідачем взагалі не зараховувалась сплата коштів єдиного внеску ПрАТ «Рівнеазот» на підставі договорів доручення та не здійснювалось відображення таких коштів в інтегрованій картці платника, не зважаючи, що ряд вимог були скасованими та рішення щодо них набрали законної сили. А тому, ПрАТ «Рівнеазот» вимушене було звертатися до суду з позовом зобов`язального характеру, а саме щодо визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, щодо не зарахування платежів за період з 07.11.2018 по 29.03.2019 в рахунок сплати позивачем єдиного соціального внеску через повірену особу згідно Договору доручення. Таким чином, позивач вважає, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для застосування до ПрАТ «Рівнеазот» відповідальності на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та нарахування пені, оскільки вини підприємства щодо невчасного зарахування єдиного внеску немає, а кошти зі сплати єдиного внеску зараховувались лише тільки після прийняття судових рішень.

З наведених підстав позивач просив оскаржене рішення визнати протиправним та скасувати.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, рішення суду першої інстанції є незаконним і прийнятим з порушенням норм процесуального і матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Покликаючись на обставини у справі, які викладені позивачем у позовній заяві та встановлені судом, апелянт зазначає, що оскільки вимога від 03.12.2019 №10-258-11 включає також штраф, та розгляд справи щодо її оскарження ще не завершився, то нарахування нового штрафу є подвійним стягненням, що є порушенням Закону №2464. Тобто, до узгодження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку штрафні санкції до платника не застосовуються та пеня не нараховується.

Проте, Відповідачем не зараховувалась сплата коштів єдиного внеску ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» на підставі договорів дорученням, та не здійснювалось відображення таких коштів в інтегрованій картці платника не зважаючи, що ряд вимог були скасованими та рішення щодо них набрали законної сили, тому, ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» вимушене було звертатися із позовом зобов`язального характеру, а саме щодо визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, щодо не зарахування платежів за період з 07.11.2018 по 29.03.2019 (справа №460/1285/19) та за період з 08.04.2019 по 26.06.2019 (справа №460/2253/19) в рахунок сплати ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» єдиного соціального внеску через повірену особу згідно Договору доручення.

У грудні 2019 Відповідач добровільно зарахував кошти зі сплати єдиного внеску, що підтверджується витягом з інтегрованої картки ПрАТ «РІВНЕАЗОТ».

Отже, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для застосування до ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» відповідальності на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та нарахування пені, оскільки вини підприємства щодо невчасного зарахування єдиного внеску немає, а кошти зі сплати єдиного внеску через повірену особу згідно Договору доручення в сумі 111 897,9 тис. грн. зараховувались лише тільки 17-18 грудня 2019, у зв`язку з чим у ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» виникла переплата станом на 18.12.2019 в розмірі 8 822 212,84грн.

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме ч. 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України та не правильно застосовано норми матеріального права - статтю 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Щодо порушення ч. 5 статті 242 КАС України та Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881.

Зарахування сум єдиного внеску які, обліковувались на ІКП «платежі до вияснення» в сумі 111 897,9 тис. грн до ІКП ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» відбулось 17-18 грудня 2019.

Апелянт зазначає, що сплата Позивачем єдиного внеску у звітний період при наявності недоїмки зі сплати єдиного внеску за попередні періоди (вимога за якою скасована в судовому порядку) впливає на права та обов`язки платника єдиного внеску. Таким чином, Відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність зарахування платежів єдиного соціального внеску в інтегрованій картці платника податків ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» іншою ніж дата проведення операції банком.

Вважає, що вказані дії Відповідача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з нарахуванням пені та штрафу за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску, оскільки за період з дати закінчення строку на сплату ЄСВ по дату внесення відповідачем відомостей до інтегрованої картки позивача, нараховано пеню та штраф. Дії щодо нарахування пені між датами проведення операції банком та датами зарахування коштів в інтегрованій картці платника податків в рахунок сплати єдиного внеску є неправомірними.

Дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті єдиного внеску, не можуть бути підставою для застосування наслідків, передбачених статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Після зарахування всіх платежів зі сплати єдиного внеску 17-18 грудня 2019, у ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» виникла переплата станом на 18.12.2019 в розмірі 8 822 212,84грн. та станом на 31.12.2019 в розмірі 4 364 944,43 грн., що підтверджується ІКП за 2019 рік.

Враховуючи викладене, оскільки сума 111 897,9 тис. грн., яка була зарахована до ІКП ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» тільки 17-18 грудня 2019, обліковувалась на ІКП «платежі до вияснення», то тривале не зарахування та не відображення сплати єдиного внеску, що призвело до порушення прав працівників підприємства, які внаслідок протиправних дій державного органу були позбавлені можливості оформити законну пенсію, отримати відшкодування лікарняних, субсидію, інші види допомог, на виплату яких впливає розмір, сплата/несплата ЄСВ, не може бути підставою для притягнення платника до відповідальності.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Крім цього, позивачем було подано доповнення до апеляційної скарги, у якому додатково обґрунтовує свої доводи щодо неправомірності висновків суду першої інстанції та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РІВНЕАЗОТ», код за ЄРПОУ 05607824, з питання своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.03.2017 по 31.12.2019.

За результатами камеральної перевірки складено Акт №371/33-00-52/05607824 від 30.09.2021 (далі - Акт перевірки), в якому контролюючий орган вказав: «З метою запобігання невірного тлумачення змісту акту під періодом перевірки слід розуміти саме період надходження коштів, а під предметом перевірки - своєчасність надходження цих коштів відносно поточних нарахувань платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Таким Актом перевірки встановлено порушення ч. 8 ст. 9 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464 (із змінами та доповненнями), а саме платником в період з 21.03.2017 по 21.11.2019 несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 110 757 221,92 гривень (а.с. 16-20 т. 1).

Контролюючим органом встановлено факти несвоєчасної сплати ЄСВ ПрАТ «Рівнеазот» по поданих таким платником звітах:

1) звіт № від 17.03.2017 за звітний період лютий 2017 року, граничний термін сплати 20.03.2017; сума по звіту 4866968,20 грн; несвоєчасно сплачена сума 3472794,33 грн;

2) звіт № від 14.04.2017 за звітний період березень 2017 року, граничний термін сплати 20.04.2017; сума по звіту 5170352,05 грн; несвоєчасно сплачена сума 5170352,05 грн;

3) звіт № від 18.05.2017 за звітний період квітень 2017 року, граничний термін сплати 22.05.2017; сума по звіту 3224925,89 грн; несвоєчасно сплачена сума 3224925,89 грн;

4) звіт № від 19.06.2017 за звітний період травень 2017 року, граничний термін сплати 20.06.2017; сума по звіту 3077903,43 грн; несвоєчасно сплачена сума 3077903,43 грн;

5) звіт № від 20.07.2017 за звітний період червень 2017 року, граничний термін сплати 20.07.2017; сума по звіту 3032424,49 грн; несвоєчасно сплачена сума 3032424,49 грн;

6) звіт № від 16.08.2017 за звітний період липень 2017 року, граничний термін сплати 21.08.2017; сума по звіту 4244362,16 грн; несвоєчасно сплачена сума 4244362,16 грн;

7) звіт № від 15.09.2017 за звітний період серпень 2017 року, граничний термін сплати 20.09.2017; сума по звіту 4756762,34 грн; несвоєчасно сплачена сума 4756762,34 грн;

8) звіт № від 18.10.2017 за звітний період вересень 2017 року, граничний термін сплати 20.10.2017; сума по звіту 4787987,47 грн; несвоєчасно сплачена сума 4787987,47 грн;

9) звіт № від 15.11.2017 за звітний період жовтень 2017 року, граничний термін сплати 20.11.2017; сума по звіту 4830561,90 грн; несвоєчасно сплачена сума 4830561,90грн;

10) звіт № від 15.12.2017 за звітний період листопад 2017 року, граничний термін сплати 20.12.2017; сума по звіту 4983333,38 грн; несвоєчасно сплачена сума 4983333,38 грн;

11) звіт № від 16.01.2018 за звітний період грудень 2017 року, граничний термін сплати 22.01.2018; сума по звіту 5285911,23 грн; несвоєчасно сплачена сума 5285911,23 грн;

12) звіт № від 15.02.2018 за звітний період січень 2018 року, граничний термін сплати 20.02.2018; сума по звіту 5108237,11 грн; несвоєчасно сплачена сума 5108237,11 грн;

13) звіт № від 20.03.2018 за звітний період лютий 2018 року, граничний термін сплати 20.03.2018; сума по звіту 5199364,10 грн; несвоєчасно сплачена сума 5199364,10 грн;

14) звіт № від 17.04.2018 за звітний період березень 2018 року, граничний термін сплати 20.04.2018; сума по звіту 5362711,63 грн; несвоєчасно сплачена сума 5362711,63 грн;

15) звіт № від 16.05.2018 за звітний період квітень 2018 року, граничний термін сплати 21.05.2018; сума по звіту 4316407,75 грн; несвоєчасно сплачена сума 4316407,75 грн;

16) звіт № 2 від 15.06.2018 за звітний період травень 2017 року, граничний термін сплати 20.06.2018; сума по звіту 4526288,61 грн; несвоєчасно сплачена сума 4526288,61 грн;

17) звіт № від 18.07.2018 за звітний період червень 2018 року, граничний термін сплати 20.07.2018; сума по звіту 5022288,27 грн; несвоєчасно сплачена сума 5022288,27 грн;

18) звіт № від 17.08.2018 за звітний період липень 2018 року, граничний термін сплати 20.08.2017; сума по звіту 5136107,96 грн; несвоєчасно сплачена сума 5136107,96 грн;

19) звіт № від 18.09.2018 за звітний період серпень 2018 року, граничний термін сплати 20.09.2018; сума по звіту 5106917,98 грн; несвоєчасно сплачена сума 5106917,98 грн;

20) звіт № від 17.10.2018 за звітний період вересень 2018 року, граничний термін сплати 22.10.2018; сума по звіту 4881560,42 грн; несвоєчасно сплачена сума 4881560,42 грн;

21) звіт № від 16.11.2018 за звітний період жовтень 2018 року, граничний термін сплати 20.11.2018; сума по звіту 4992041,26 грн; несвоєчасно сплачена сума 4992041,26 грн;

22) звіт № від 18.12.2018 за звітний період листопад 2018 року, граничний термін сплати 20.12.2018; сума по звіту 5211793,50 грн; несвоєчасно сплачена сума 5211793,50 грн;

23) звіт № від 16.01.2019 за звітний період грудень 2018 року, граничний термін сплати 21.01.2019; сума по звіту 5580912,06 грн; несвоєчасно сплачена сума 3570333,17 грн;

24) звіт № від 14.02.2019 за звітний період січень 2019 року, граничний термін сплати 20.02.2019; сума по звіту 5825593,09 грн; несвоєчасно сплачена сума 3328950,62 грн;

25) звіт № від 07.03.2019 за звітний період лютий 2019 року, граничний термін сплати 20.03.2019; сума по звіту 6183387,28 грн; несвоєчасно сплачена сума 2029520,48 грн;

26) звіт № від 14.11.2019 за звітний період жовтень 2019 року, граничний термін сплати 20.11.2019; сума по звіту 8960111,59 грн; несвоєчасно сплачена сума 97380,34 грн. Загальна сума несвоєчасно сплаченого ЄСВ встановлена камеральною перевіркою в розмірі 110 757 221,92 грн.

Деталі розрахунку штрафних санкцій та пені викладені в додатку до Акту перевірки (а.с. 21-34 т. 1) в розрізі кожного з наведених вище поданих ПрАТ «Рівнеазот» звітів по ЄСВ, в якому відображені нараховані платником самостійно суми ЄСВ, дати платежів та сплачені суми, суми недоїмки, розрахована сума штрафу у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум, розрахована сума пені із зазначенням періоду її нарахування та кількості днів простроченого платежу.

У цьому ж розрахунку контролюючий орган вказав, що станом на 10.03.2017 у позивача наявна переплата по ЄСВ в сумі 1394173,87 грн; станом на 20.03.2018 - недоїмка в сумі 3472794,33 грн; станом на 31.12.2017 - недоїмка в сумі 7023105,63 грн; станом на 31.12.2018 - недоїмка в сумі 2997975,21 грн.

16.02.2022 Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано до ПрАТ «Рівнеазот» штраф у розмірі 22 151 444,38 грн за період з 21.03.2017 до 21.11.2019 та нараховано пеню у розмірі 4 329 322,15 грн (а.с. 37, розрахунки а.с. 38-53 т. 1).

Позивач оскаржив рішення в адміністративному порядку.

Рішенням Державної податкової служби України від 27.05.2022 № 4871/6/99-00-06-02-01-06 рішення № від 16.02.2022 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску залишено без змін, а скаргу платника - без задоволення (а.с. 56-59 т. 1).

Вважаючи свої права порушеними, ПрАТ «Рівнеазот» звернулося з позовом до суду.

Суд першої інстанції позов у задоволенні позову відмови з тих підстав, що матеріалами судової справи не підтверджується своєчасність та повнота сплати ПрАТ «Рівнеазот» самостійно визначених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які були задекларовані у звітах за звітні періоди лютий 2017 року - лютий 2019 року та жовтень 2019 року, на загальну суму 110757221,92 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями (далі Закон №2464-VІ).

Частиною першою статті 4 Закону №2464-VІ визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (п. 2 ст. 9 Закону № 2464-VІ).

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону №2464-VІ обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України № 2464-VІ під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суму якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визначена переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коптів на оплату праці, в т.ч. в безготівковій чи натуральній формі.

Відповідно ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VІ днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану підприємства.

Відповідно до приписів ч. 4 статті 25 Закону №2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VІ за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовується до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день простроченого платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VІ).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464-VІ).

Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ця Інструкція врегульовує застосування окремих положень порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та визначає процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами.

Дія цієї Інструкції поширюється на страхувальників, зазначених у частині першій статті 4 Закону, на яких відповідно до цього Закону покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, і не поширюється на осіб, зазначених у частинах 4, 5 та 6 статті 4 Закону, за умови дотримання ними вимог, визначених у цих частинах цієї статті, що дають право на звільнення таких осіб від сплати за себе єдиного внеску.

Відповідно до розділу VII Інструкції за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Згідно з п. 5 Розділу VII Інструкції, документи, які є підставою для нарахування пені: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк його сплати, - звіт платника, що містить відомості про суми нарахованого єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду.

Згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону №2464-VІ до платників, визначених пунктами 1, 4, 5, 5 та 16 частини першої статті 4 Закону, податкові органи застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІТС.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк його сплати,- звіт платника, що містить відомості про суми нарахованого єдиного внеску (з додатним значенням).

За несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на рахунки податкових органів сум єдиного внеску, фінансових санкцій, зазначених у підпунктах 1-5 пункту 2 цього розділу, банкам нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка зазначених сум. розрахована за кожен день прострочення їх перерахування (зарахування).

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем списання з рахунку платника відповідних коштів (внесення відповідного платежу готівкою), до дня його фактичного перерахування (зарахування) банками на рахунки податкових органів або на єдиний рахунок з дотриманням строків, передбачених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2,3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа податкового органу.

Отже, зазначеними вище нормативними документами передбачено процедуру щодо нарахування, сплати, застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування нені за відповідною формою та Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки за який сплачується єдиний внесок, незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Як уже зазначалось вище, з матеріалів справи слідує та встановлено судом, що позивачем були подані звіти по ЄСВ, по яких камеральною перевіркою встановлено несвоєчасну сплату внеску:

1) звіт № від 17.03.2017 за звітний період лютий 2017 року, на суму ЄСВ 4866968,20 грн (а.с. 63-67 т. 1);

2) звіт № від 14.04.2017 за звітний період березень 2017 року, на суму ЄСВ 5170352,05 грн (а.с. 68-73 т.1);

3) звіт № від 18.05.2017 за звітний період квітень 2017 року, на суму ЄСВ 3224925,89 грн (а.с. 88-91 т. 1);

4) звіт № від 19.06.2017 за звітний період травень 2017 року, на суму ЄСВ 3077903,43 грн (а.с. 93-96 т. 1);

5) звіт № від 20.07.2017 за звітний період червень 2017 року, на суму ЄСВ 3032424,49 грн (а.с. 107-108 т. 1);

6) звіт № від 16.08.2017 за звітний період липень 2017 року, на суму ЄСВ 4244362,16 грн (а.с. 110-113 т. 1);

7) звіт № від 15.09.2017 за звітний період серпень 2017 року, на суму ЄСВ 4756762,34 грн (а.с. 121-124 т. 1);

8) звіт № від 18.10.2017 за звітний період вересень 2017 року, на суму ЄСВ 4787987,47 грн (а.с. 139-143 т. 1);

9) звіт № від 15.11.2017 за звітний період жовтень 2017 року, на суму ЄСВ 4830561,90 грн (а.с. 160-161 т. 1);

10) звіт № від 15.12.2017 за звітний період листопад 2017 року, на суму ЄСВ 4983333,38 грн (а.с.170-173 т. 1);

11) звіт № від 16.01.2018 за звітний період грудень 2017 року, на суму ЄСВ 5285911,23 грн (а.с. 191-194 т. 1);

12) звіт № від 15.02.2018 за звітний період січень 2018 року, на суму ЄСВ 5108237,11 грн (а.с. 209-212 т. 1);

13) звіт № від 20.03.2018 за звітний період лютий 2018 року, на суму ЄСВ 5199364,10 грн (а.с. 227-230 т. 1);

14) звіт № від 17.04.2018 за звітний період березень 2018 року, на суму ЄСВ 5362711,63 грн (а.с. 246-249 т. 1);

15) звіт № від 16.05.2018 за звітний період квітень 2018 року, на суму ЄСВ 4316407,75 грн (а.с. 14-17 т. 2);

16) звіт № 2 від 15.06.2018 за звітний період травень 2018 року, на суму ЄСВ 4526288,61 грн (а.с. 42-44 т. 2);

17) звіт № від 18.07.2018 за звітний період червень 2018 року, на суму ЄСВ 5022288,27 грн (а.с. 58-60 т. 2);

18) звіт № від 17.08.2018 за звітний період липень 2018 року, на суму ЄСВ 5136107,96 грн (а.с. 91-93 т. 2);

19) звіт № від 18.09.2018 за звітний період серпень 2018 року, на суму ЄСВ 5106917,98 грн (а.с. 111-113 т. 2);

20) звіт № від 17.10.2018 за звітний період вересень 2018 року, на суму ЄСВ 4881560,42 грн (а.с. 131 - 132 т. 2);

21) звіт № від 16.11.2018 за звітний період жовтень 2018 року, на суму ЄСВ 4992041,26 грн (а.с. 155-157 т. 2);

22) звіт № від 18.12.2018 за звітний період листопад 2018 року, на суму ЄСВ 5211793,50 грн (а.с. 164-165 т. 2);

23) звіт № від 16.01.2019 за звітний період грудень 2018 року, на суму ЄСВ 5580912,06 грн (а.с. 181-183 т. 2);

24) звіт № від 14.02.2019 за звітний період січень 2019 року, на суму ЄСВ 5825593,03 грн (а.с. 209-210 т.2)

25) звіт № від 07.03.2019 за звітний період лютий 2019 року, на суму ЄСВ 6183387,28 грн (а.с. 237-239 т. 2);

26) звіт № від 14.11.2019 за звітний період жовтень 2019 року, на суму ЄСВ 8960111,59 грн (а.с. 15-18 т. 3).

Відповідно контролюючим органом були складені 23 вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ю-258-11 від 05.05.2017, від 07.07.2017, від 14.09.2017, від 12.10.2017, від 14.11.2017, від 14.12.2017, від 15.01.2018, від 14.02.2018, від 15.03.2018, від 16.04.2018, від 15.05.2018, від 13.06.2018, від 12.07.2018, від 13.08.2018, від 13.09.2018, від 11.10.2018, від 13.11.2018, від 12.12.2018, від 16.01.2019, від 04.02.2019, від 06.03.2019, від 02.04.2019, від 03.12.2019.

Усі вищевказані вимоги про сплату боргу (недоїмки) були оскаржені ПрАТ «Рівнеазот» в адміністративному та судовому порядку, за наслідками якого скасовані судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справах: №817/845/17, 817/1135/17, №817/1496/17, №817/1671/17, №817/1895/17, №817/2265/18, №817/386/18, №817/1046/18, №817/1607/17, №817/1608/17, №1740/2036/18, №1740/2147/18, №460/2312/18, №460/2546/18, №460/2835/18, №460/3115/18, №460/98/19, №460/626/19, №460/741/19, №460/1054/19, №460/1275/19, №460/528/20.

Вимога від 12.12.2018 № Ю-258-11 була скасована в адміністративному порядку. На даний час судове рішення у справі №460/528/20 законної сили не набрало.

Апелянт зазначає у скарзі, що оскарження вимог про сплату боргу недоїмки зупиняє строки сплати нарахування пені на суми, зазначені у вимогах, а тому оскільки встановлена контролюючим органом заборгованість в розмірі 110 757 221,92 грн увійшла до складу сум, задекларованих у вищевказаних звітах по ЄСВ, то підстави для нарахування штрафу та пені платник податків вважає відсутніми.

Апеляційний суд вважає в цій частині доводи апелянта необґрунтованими, а висновки суду першої інстанції вірними з огляду на наступне.

Усі вищевказані вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ були сформовані контролюючим органом у зв`язку з тим, що самостійно визначені ПрАТ «Рівнеазот» зобов`язання з ЄСВ були частково сплачені позивачем, а частково іншими юридичними особами на підставі договорів доручення.

Відповідач не зараховував позивачу суми, сплачені третіми особами, а обліковував їх на рахунку «до вияснення», внаслідок чого у позивача утворювалась заборгованість зі сплати ЄСВ, на яку й виставлялися вимоги. Таку поведінку контролюючого органу судовими рішеннями в зазначених вище адміністративних справах було визнано неправомірною, що слугувало підставою для скасування вимог про сплату боргу.

У подальшому, контролюючий орган після скасування таких вимог про сплату боргу (недоїмки), не відображав в ІКП позивача операцій зі сплати самостійно визначених позивачем сум ЄСВ, які здійснювалися третіми особами на підставі договорів доручення.

Наведене стало підставою звернення ПрАТ «Рівнеазот» до суду із позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій, а саме щодо незарахування платежів за період з 07.11.2018 по 29.03.2019 в рахунок сплати ПрАТ «Рівнеазот» ЄСВ через повірену особу. Перевірка правомірності такої поведінки суб`єкта владних повноважень була предметом судового розгляду в адміністративній справі №460/2253/19. При цьому контролюючий орган до набрання судовим рішенням від 04.12.2019 у справі № 460/2253/19 законної сили, самостійно протягом 17.12.2019 - 18.12.2019 здійснив зарахування коштів по нарахованому єдиному внеску. Такі обставини сторонами не заперечуються. У зв`язку з чим ПрАТ «Рівнеазот» на стадії апеляційного провадження подавало заяву про відмову від позову.

Також судом встановлено, що як за даними контролюючого органу, які відображені в ІКП позивача (а.с. 77-117 т. 9, а.с. 118-138 т. 9), так і за інформацією з електронного кабінету платника податків (а.с. 4-43 т. 9, а.с. 44-62 т. 9) станом на 31.12.2016 заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску (код платежу 71010000) становить 19 116 612,42 грн, станом на 10.03.2017 - 19 352 390,89 грн, станом на 20.03.2017 - 24 158 293,38 грн.

Станом на 31.12.2017 заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску становить 7 023 105,63 грн, станом на 20.12.2018 - 16 694 823,73 грн.

Наведені обставини свідчать про відсутність розбіжностей між даними ІКП по єдиному соціальному внеску ПАТ «Рівнеазот», які наявні в контролюючого органу, та даними ІКП електронного кабінету платника податків ПАТ «Рівнеазот» за період 2017-2018 роки.

У подальшому, після зарахування контролюючим органом 17-18.12.2019 для ПрАТ «Рівнеазот» сум ЄСВ, сплачених третіми особами, у позивача виникла переплата станом на 10.03.2017 в сумі 1394173,87 грн (а.с. 165 т. 8).

Сальдо станом на 10.03.2017 після зарахування спірних сум з ЄСВ, сплачених повіреними, ПрАТ «Рівнеазот» в ході розгляду справи судом першої інстанції не заперечує та не спростовує.

Крім цього, після зарахування всіх платежів зі сплати єдиного внеску в грудні 2019 року, у ПрАТ «Рівнеазот» виникла переплата станом на 18.12.2019 в сумі 8 822 212,84 грн та станом на 31.12.2019 року в розмірі 4 364 944,43 грн, що підтверджується ІКП платника податків за 2019 рік та відповідає даним електронного кабінету платника податків (а.с. 44-51 т. 3).

Доводи апелянта про неправомірність висновків суду першої інстанції про те, що позивач не заперечує сальдо станом на 10.03.2017 р. є необґрунтованими та спростовуються наведеними вище обставинами справи та висновками суду.

Станом на 10.03.2017 в ІКП платника податків ПрАТ «Рівнеазот» по ЄСВ була наявна переплата в сумі 1 394 173,87 грн.

Згідно поданого розрахунку від 17.03.2017 № за лютий 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 4 866 968,2 грн, при граничному терміні сплати 20.03.2017, частково погашена за рахунок переплати в сумі 1 394 173,87 грн (4 866 968,2 грн - 1 394 173,87 грн).

Несвоєчасно сплачена сума ЄСВ становила 3 472 794,33 грн. Доказів своєчасної сплати по даному розрахунку при терміні сплати 20.03.2017 ПрАТ «Рівнеазот» не надав.

Отже, при граничному строку сплати 20.03.2017 за рахунок переплати лише частково було погашено самостійно визначену суму до сплати по ЄСВ в розмірі 1 394 173,87 грн, залишок несвоєчасної сплати по розрахунку від 17.03.2017 за лютий 2017 року становив 3 472 794,33 грн.

Як уже встановлено судом, при кожному наступному звітному періоді також відсутні платіжні доручення щодо своєчасності сплати узгодженої суми, тому контролюючим органом правомірно при кожному поданому розрахунку за відповідні періоди по ЄСВ було встановлено факти несвоєчасної сплати самостійно визначеної (нарахованої) узгодженої суми по ЄСВ.

Судом також встановлено, що Відповідач не здійснював своєчасного зарахування сплачених повіреними ПрАТ «Рівнеазот» сум ЄСВ в ІКП позивача.

Разом з тим, судом встановлено, що при прийнятті рішення від 16.02.2022 № всі сплачені суми були враховані контролюючим органом відповідно до змісту платіжних документів за датою їх проведення банком.

З матеріалів справи слідує, що 07.12.2022 представник позивача подав до суду першої інстанції витяги з інтегрованої картки електронного кабінету платника податків, сформовані 06.12.2022, щодо нарахування та сплати ЄСВ ПрАТ "Рівнеазот" за 2017, 2018 роки, вказуючи на те, що надані відповідачем ІКП та розрахунки в графі недоїмка не відповідають даним з особового кабінету позивача.

Відповідачем на вимогу суду першої інстанції також надано витяги з ІКП електронного кабінету платника податків ПрАТ «Рівнеазот» за період 2017-2018 роки по єдиному соціальному внеску та за даними Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску (код платежу 71010000) становить: станом на 31.12.2016 - 19116612,42 грн, станом на 10.03.2017 - 19352390,89 грн, станом на 20.03.2017 - 24158293,38 грн, станом на 31.12.2017 - 7023105,63 грн, станом на 20.12.2018 - 16694823,73 грн, що відповідає даним ІКП по єдиному соціальному внеску ПрАТ «Рівнеазот» електронного кабінету платника податків за 2017-2018 роки.

Відсутність розбіжностей між даними контролюючого органу та даними платника податків щодо сальдо станом на 10.03.2017, яке утворилося після зарахування в грудні 2019 року сплачених сум ЄСВ повіреними позивача за договорами доручення, свідчить на користь висновку, що контролюючий орган правильно визначив суму недоїмки з ЄСВ у зв`язку з несвоєчасною сплатою самостійно визначеної позивачем суми по звіту за лютий 2017 року та в подальших періодах. Відтак виконаний відповідачем розрахунок штрафних санкцій та пені суд вважає коректним та обґрунтованим, який повністю узгоджується з платіжними документами позивача та не суперечить судовим рішеннями про визнання протиправними та скасування вимог, на які покликається позивач.

Суд зауважує, що зарахування сплачених ПрАТ «Рівнеазот» сум ЄСВ повністю враховує судові рішення, якими скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ, водночас факт несвоєчасності такого зарахування не впливає на оцінку спірних правовідносин.

Предметом даного позову є рішення контролюючого органу про нарахування штрафних санкцій та пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою самостійно визначених у звітах сум ЄСВ за період з 21.03.2017 по 21.11.2019, тобто перевірці підлягає дотримання ПрАТ «Рівнеазот» строку сплати та повнота сплати задекларованих зобов`язань з ЄСВ, з урахуванням платіжних доручень як позивача, так і третіх осіб (повірених).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що скасування вимог про сплату боргу жодним чином не скасовує обов`язку платника ЄСВ сплатити визначену в звітах суму єдиного соціального внеску до завершення граничного строку сплати, встановленого законом.

Судом співставлено звітність з ЄСВ та платіжні документи про сплату ЄСВ та встановлено наступне:

Згідно поданого розрахунку від 17.03.2017 № за лютий 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 4 866 968,2 грн, при граничному терміні сплати 20.03.2017; частково погашена за рахунок переплати в сумі 1 394 173,87 грн (4 866 968,2 грн - 1 394 173,87 грн). Несвоєчасно сплачена сума ЄСВ становила 3 472 794,33 грн. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.03.2017 по 19.04.2017.

Згідно поданого розрахунку від 14.04.2017 № за березень 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5170352,05 грн, при граничному терміні сплати 20.04.2017 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.03.2017 по 19.05.2017.

Згідно поданого розрахунку від 18.05.2017 № за квітень 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати становила 3 224 925,89 грн, при граничному терміні сплати 22.05.2017 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.03.2017 по 13.06.2017.

Згідно поданого розрахунку від 19.06.2017 № за травень 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 3 077 903,43 грн, при граничному терміні сплати 20.06.2017 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.03.2017 по 13.07.2017.

Згідно поданого розрахунку від 20.07.2017 № за червень 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 3 032 424,49 грн, при граничному терміні сплати 20.07.2017 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.04.2017 по 17.08.2017.

Згідно поданого розрахунку від 16.08.2017 № за липень 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 4 244 362,16 грн, при граничному терміні сплати 21.08.2017 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 23.05.2017 по 20.09.2017.

Згідно поданого розрахунку від 15.09.2017 № за серпень 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 4 756 762,34 грн, при граничному терміні сплати 20.09.2017 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.07.2017 по 20.10.2017.

Згідно поданого розрахунку від 18.10.2017 № за вересень 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 4 787 987,47 грн, при граничному терміні сплати 20.10.2017 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 22.08.2017 по 13.11.2017.

Згідно поданого розрахунку від 15.11.2017 № за жовтень 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 4 830 561,9 грн, при граничному терміні сплати 20.11.2017 не погашена. Період нарахування штрафних санкцій та пені з 21.09.2017 по 08.12.2017.

Згідно поданого розрахунку від 15.12.2017 № за листопад 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 4 983 333,38 грн, при граничному терміні сплати 20.12.2017 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.11.2017 по 22.01.2018.

Згідно поданого розрахунку від 16.01.2018 № за грудень 2017 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 285 911,23 грн, при граничному терміні сплати 22.01.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.12.2017 по 16.02.2018.

Згідно поданого розрахунку від 15.02.2018 № за січень 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 108 237,11 грн, при граничному терміні сплати 20.03.2017 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 23.01.2018 по 13.03.2018.

Згідно поданого розрахунку від 20.03.2018 № за лютий 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 199 364,10 грн, при граничному терміні сплати 20.03.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.02.2018 по 20.04.2018.

Згідно поданого розрахунку від 17.04.2018 № за березень 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 362 711,63 грн, при граничному терміні сплати 20.04.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.03.2018 по 24.05.2018.

Згідно поданого розрахунку від 16.05.2018 № за квітень 2018 року самостійно зазначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 4 316 407,75 грн, при граничному терміні сплати 21.05.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.04.2018 по 19.06.2018.

Згідно поданого розрахунку від 15.06.2018 № за травень 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати становила 4 526 288,61 грн, при граничному терміні сплати 20.06.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.04.2018 по 20.07.2018.

Згідно поданого розрахунку від 18.07.2018 № за червень 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 022 288,27 грн, при граничному терміні сплати 20.07.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.06.2018 по 17.08.2018.

Згідно поданого розрахунку від 17.08.2018 № за липень 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 136 107,96 грн, при граничному терміні сплати 20.08.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.07.2018 по 19.09.2018.

Згідно поданого розрахунку від 18.09.2018 № за серпень 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 106 917,98 грн, при граничному терміні сплати 20.09.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.08.2018 по 12.10.2018.

Згідно поданого розрахунку від 17.10.2018 № за вересень 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 4 881 560,42 грн, при граничному терміні сплати 22.10.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.09.2018 по 16.11.2018.

Згідно поданого розрахунку від 16.11.2018 № за жовтень 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати становила 4 992 041,26 грн, при граничному терміні сплати 20.11.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 23.10.2018 по 14.12.2018.

Згідно поданого розрахунку від 18.12.2018 № за листопад 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 211 793,50 грн, при граничному терміні сплати 20.12.2018 не погашена. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.11.2018 по 09.01.2019.

Згідно поданого розрахунку від 16.01.2019 № за грудень 2018 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 580 912,06 грн, при граничному терміні сплати 21.01.2019 частково погашена за рахунок переплати в сумі 2 010 578,89 грн (5 580 912,06 грн - 2 010 578,89 грн). Несвоєчасно сплачена сума ЄСВ становила 3 570 333,17 грн. Період нарахування штрафної санкції та пені з 22.01.2019 по 07.02.2019.

Згідно поданого розрахунку від 14.02.2019 № за січень 2019 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 5 825 593,03 грн, при граничному терміні сплати 20.02.2019 частково погашена за рахунок переплати в сумі 2 251 961,44 грн (5 825 593,03 грн - 2 251 961,44 грн). Несвоєчасно сплачена сума ЄСВ становила 3 328 950,62 грн. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.02.2019 по 22.02.2019.

Згідно поданого розрахунку від 07.03.2019 № за лютий 2019 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила, 6 183 387,28 грн, при граничному терміні сплати 20.03.2019 частково погашена за рахунок переплати в сумі 4 151615,80 грн (6 183 387,28 грн - 4 151615,80 грн). Несвоєчасно сплачена сума ЄСВ становила 2 029 520,48 грн. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.03.2019 по 22.03.2019.

Згідно поданого розрахунку від 14.11.2019 № за жовтень 2019 року самостійно визначена сума з єдиного внеску, яка підлягала до сплати, становила 8 960 111,59 грн, при граничному терміні сплати 20.11.2019 частково погашена за рахунок переплати в сумі 8 862 731,25 грн (8 960 111,59 грн - 8 862 731,25 грн). Несвоєчасно сплачена сума ЄСВ становила 97 380,34 грн. Період нарахування штрафної санкції та пені з 21.11.2019 по 21.11.2019.

Отже, загальна сума несвоєчасно сплаченого ЄСВ за вказаний період становить 110757221,92 грн.

Платіжні доручення, які б підтверджували своєчасну сплату ЄСВ, в матеріалах судової справи відсутні та в ІКП не відображені.

Тобто усі без винятків надані позивачем до справи платіжні доручення позивача та третіх осіб (повірених) (а.с. 155-250 т. 3, а.с. 1-250 т. 4, а.с. 1-250 т. 5, а.с. 1-250 т. 6, а.с. 1-250 т. 7) контролюючим органом були враховані при прийнятті спірного рішення за датою їх проведення банком.

Платіжні документи відповідають як в частині суми, так і в частині дати сплати (дати проведення платіжного доручення банком) інформації, наведеній в розрахунку штрафних санкцій до акту перевірки, а також в розрахунках штрафних санкцій та пені, які є додатками до оскарженого рішення (а.с. 21-34 т. 1, а.с. 38-53 т. 1, а.с. 165-176 т. 8).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що посилання апелянта на ряд судових справ щодо оскарження вимог про сплату боргу недоїмки по ЄСВ, жодним чином не спростовує факту несвоєчасної сплати, оскільки, контролюючим органом враховано рішення судів по яких було зараховано відповідні платежі в грудні 2019 року та за вказаний період ні штрафні санкції, ні пеня не нараховувалися.

Також не встановлено повторного, подвійного чи двічі за один і той самий період застосування контролюючим органом штрафної санкції та пені по єдиному внеску.

Апеляційний суд зазначає, що застосовані штрафні санкції та неня відбулися за несвоєчасну сплату узгодженої суми єдиного податку згідно поданих розрахунків за відповідні періоди.

Таким чином, твердження ПАТ «Рівнсазот», що через дії Відповідача, відбулося несвоєчасне зарахування платежів по ЄСВ, що сплачувалися третіми особами, не відповідає дійсності, оскільки, контролюючим органом застосовано штрафні санкції та пеню виключно лише за період несвоєчасного перерахування єдиного внеску позивачем та третіми особами на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону № 2464-IV за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд першої інстанції вірно вказав, що Відповідачем дотриманий порядок зарахування сплачених позивачем та його повіреними сум ЄСВ в порядку календарної черговості виникнення заборгованості зі сплати самостійно визначених платником сум ЄСВ.

Апелянт зазначає також, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2019 №Ю-258-11 на загальну суму 103 075 690,17 грн, яка включає також штраф в розмірі 24859,53 грн, є предметом розгляду в справі № 460/528/20, та розгляд справи ще не завершився, тому нарахування нового штрафу є подвійним стягненням.

Як уже зазначалось вище, штрафні санкції були застосовані виключно за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по задекларованих сумах до сплати, згідно поданих платником податків розрахунків.

Як уже зазналось вище, Актом документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Рівнеазот» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, валютного за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2019, іншого законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 від 21.10.2019 №12/28-10-52-12/05607824 було встановлено порушення ПрАТ «Рівнеазот» п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (із змінами та доповненнями), а саме порушено порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що призвело до заниження нарахування єдиного внеску за період з січня 2014 по грудень 2016 на загальну суму 49 719,06 грн (а.с. 154-155 т. 9).

За встановлене порушення контролюючим органом було донараховано 49 719,06 грн та винесено рішення від 30.10.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 24 859,53 грн (а.с. 155, зворот, 156 т. 9).

Наведене свідчить, що заниження нарахування єдиного внеску відбулося за період з січня 2014 по грудень 2016 року.

Разом з тим, у цій справі штрафні санкції застосовані з інших підстав - за несвоєчасну сплату єдиного внеску згідно поданих платником податків розрахунків та за період - за 2017 - 2019 роки, тобто інший період.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що сума штрафу в розмірі 24 859,53 грн не бере участі у розрахунку до спірного рішення від 16.02.2022 № щодо застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату узгодженої суми єдиного внеску є вірним.

Отже, наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів апелянта щодо повторного застосування штрафу за одне й те ж порушення.

Таким чином, внаслідок порушення позивачем свого обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми єдиного внеску у строки, встановлені законом, відповідачем правомірно застосовані до позивача штрафна санкція та пеня у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (зі змінами та доповненнями) та Інструкцією від 20.04.2015 року №449 Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд першої інстанції вірно встановив, що матеріалами судової справи не підтверджується своєчасність та повнота сплати ПрАТ "Рівнеазот" самостійно визначених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які були задекларовані у звітах за звітні періоди лютий 2017 року - лютий 2019 року та жовтень 2019 року, на загальну суму 110757221,92 грн.

Визначені позивачем в звітах за спірний період суми є узгодженими та ніким не оспорюються і не оспорювались.

Також вірним є висновок суду першої інстанції про те, що факт скасування вимог про сплату недоїмки в адміністративному чи судовому порядку не впливає на оцінку спірних правовідносин, оскільки жодним чином не відміняє обов`язку платника сплатити задекларовані ним суми ЄСВ у встановлений законом строк, а вказані судові рішення в жодному разі не змінили задекларовані позивачем суми, лише мали наслідком зарахування контролюючим органом всіх сплачених третіми особами (повіреними позивача) сум ЄСВ. При цьому судом достеменно встановлено, що таке зарахування не було пов`язане з датами набрання законної сили судовими рішеннями, а у всіх випадках - виключно з датами проведення платіжних доручень банківським установами.

Крім цього, відповідач у відзив на апеляційну скаргу зазначив, що станом на даний час усі вимоги про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ форми №Ю- 258-11 є відкликані, а посилання Позивача щодо розгляду судової справи №460/528/20, рішення суду по якій не набрало законної сили є необґрунтованим та безпідставним, оскільки, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ від 03.12.2019 року №10-258-11 на суму 103 075 690,17 грн. є повністю погашена та відкликана.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що за наслідками камеральної перевірки з питання своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 контролюючий орган правильно встановив порушення ПрАТ «Рівнеазот» ч. 8 ст. 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо несвоєчасної сплати ЄСВ в сумі 110757221,92 грн за період з 21.03.2017 по 21.11.2019, що є підставою відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 цього Закону для застосування штрафу за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум, а також пені відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.02.2022 відповідає критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що оскаржуване рішення є протиправним, а натомість вказують на те, що таке прийняте відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання його протиправним та скасування не вбачається.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі №460/19424/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 02.06.2023