Справа № 336/3285/23
Суддя: Боєв Є. С.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 336/3285/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 травня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Боєва Є.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції управління патрульної поліції в Запорізькій області Головень Романа Миколайовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови ЕАО № 5168832 від 20.12.2021 про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.12.2021 року ОСОБА_1 в 15 год. 54 хв. рухався по трасі автодороги Н-15 Запоріжжя Донецьк на автомобілі ВАЗ 2018 ДНЗ НОМЕР_1 . Автомобіль належить ОСОБА_2 , проте ОСОБА_1 керував автомобілем з дозволу власника.

Рухаючись до місця свого проживання автодорогою повз будівлі за адресою: м. Запоріжжя, Донецьке шосе, 4, позивач був зупинений відповідачем 1 інспектором, старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області Головень Р.М.

Зазначає, що в порушення ЗУ «Про національну поліцію» відповідач-1 зупинив з невідомої причини, оскільки позивач рухався на технічно справному автомобілі та не порушував правила дорожнього руху, також були відсутні будь-які сліди участі автомобілі в будь-якій ДТП.

Зупинку транспортного засобу відповідач -1 прокоментував потребою у перевірці документів на авто.

Після надання документів відповідач-1 продовжив ретельний огляд автомобіля із відкриття капоту та багажнику.

Після відкриття капоту автомобіля відповідач-1 побачив залишки демонтованого газового обладнання, а саме, газовий редуктор в моторному відсіку. При цьому система була непрацююча, а газовий балон в його автомобілі був відсутній. Через цю знахідку відповідач-1 звинуватив позивача у незаконному переобладнанні автомобіля.

Зі слів відповідача-11 позивач керував транспортним засобом, що був переобладнаний, без відповідного дозволу поліції, а саме встановлено газобалонне обладнання (надалі - ГБО), чим порушив п. 31.3 а ПДР України.

Заперечення позивача про те, що система ГБО в автомобілі демонтована і не працює, що від неї лишився лише газовий редуктор, інспектор не взяв до уваги, звинувативши позивача у самовільному переобладнанні. Також інспектор не прийняв до уваги, що він не я власником автомобіля і відповідальність за самовільне переобладнання повинен нести власник авто.

На думку позивача, факт встановлення ГБО автоінспектор повинен уточнювати у відповідному акті перевірки технічного автомобіля, який не складався.

Позивач зазначає, що жодних документів та постанов відповідач-1 у його присутності не складав. Але згодом з`ясувалося, що відносно позивача відповідач-1 склав протокол серії ЕАО № 5168832 від 20.12.2021 року.

Позивач вважає, що відповідач 1 порушив мої права, надані КУпАП, зокрема ст. 245, 268 КУпАП так само як і саму процедуру адміністративного розгляду постанови виніс без будь-яких доказів його вини.

На підстав вищенаведеного, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення Серії ЕАО № 5168832 від 20.12.2021 року та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 19.04.2023 року було відкрито провадження у справі.

Судове засідання, призначене на 01.05.2023, було відкладено через відсутність даних про отримання відповідачами копій позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження.

02.05.2023 року відповідачі отримали копії позовної заяви з додатками разом із ухвалою про відкриття провадження.

08.05.2023 року від Миколи Назаренка (представника за довереністю, як він зазначає) надійшов відзив на позовну заяву до відзиву доказів не долучено.

Суд при вирішенні справи не бере до уваги відзив ОСОБА_3 , адже повноваження вказаної особи нічим не підтверджені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов наступного.

За приписом ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач не подав відзиву на позов та не надав суду будь-яких доказів в розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджули факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту постанови ЕАО № 5168832 від 20.12.2021 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за те, що він, як зазначено у постанові, керував транспортним засобом, що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме: встановлено газобалонне обладнанн,я чим порушив п. 31.3.а ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.3.а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством:у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до вищезазначеної норми, мав би надати, зокрема, письмові показання свідків правопорушення, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Між тим, зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1ст.121 КУпАП не відповідає вимогам ст.283, 284 КУпАП, оскільки у ній не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, зокрема доказів наявності переобладнання транспортного засобу без передбаченого законом погодження.

Отже, приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, старший лейтенант поліції УПП в Запорізькій області Головень Р.М. вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучив та не надав суду.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В матеріалах справиві дсутні будь-які докази винуватості позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Вказана правова позиції викладена у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року справа N 537/2088/17 20 травня 2020 року N 524/5741/16-а.

Вказані висновки щодо застосування норм права відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС Україниза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, позовні вимоги до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем також заявлено позов до поліцейського роти 2 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Головень Романа Миколайовича.

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 статті 121 КУпАП.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, поліцейські відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку - Національної поліції.

Отже, відповідні поліцейські не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З огляду на наведене, оскільки адміністративний позов заявлено також до поліцейського Головень Р.М., який є неналежним відповідачем, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до цього відповідача.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 12.04.2023 року № 0.0..1, а тому судовий збір підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС Українии, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО 5168832 від 20.12.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні позовних вимог до поліцейського Управління патрульної поліції в Запорізькій області Головень Романа Миколайовича - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 гривень.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач-1 старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області Головень Роман Миколайович, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.96; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач-2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня постановлення рішення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.С. Боєв

30.05.23