Справа № 480/5687/22
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2023 року Справа № 480/5687/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соп`яненка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці (далі - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.06.2022 у фізичної особи - нерезидента в Федеративній Республіці Німеччина ним було придбано за 950 EUR автомобіль марки VOLVO, модель - S60, 2002 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_1 . У межах строків, встановлених законодавством, вищезазначений автомобіль було подано митному органу призначення під митний контроль для завершення митного оформлення товару та відповідач неодноразово відмовляв у митному оформленні автомобіля. 10.08.2022 для митного оформлення та митного контролю в черговий раз було подано митну декларацію UA805020/2022/008726, проте відповідачем було прийнято рішення №UA805000/2022/000110/1 про коригування митної вартості товарів та Картку відмови у митному оформленні №UA805020/2022/000265, згідно з якими вартість автомобіля, визначену декларантом, для цілей нарахування митних платежів, було відхилено та визначено митну вартість за другорядним методом. Згідно із Рішенням вартість автомобіля для цілей нарахування митних платежів було визначено в розмірі 1 550, 00 EUR, замість заявленої декларантом 950 EUR, тобто митну вартість було збільшено відповідачем на 600 EUR. Позивач не погоджується з такими діями відповідача.
Просить визнати протиправними та скасувати рішення №UA805000/2022/000110/1 про коригування митної вартості товарів від 10.08.2022 та картку відмови у митному оформленні №UA805020/2022/000265 від 10.08.2022 року.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог він заперечує та зазначає, що перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений в ч. 2 ст. 53 МКУ. Декларанта було повідомлено про необхідність надання додаткових документів, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та/або інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, декларанту також роз`яснено право подавати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Декларантом було надано відповідь в якій зазначалося, що на адресу митного органу було надіслано всі без виключення існуючі документи, які стосуються митної вартості товару зазначеного у декларації та способу їх визначення. Відповідачем зроблено висновок, що подані декларантом документи є неповними і такими, що обчисленню не піддаються, враховуючи ненадання декларантом додаткових документів та пояснень для підтвердження правильності обчисленої ним митної вартості оцінюваних товарів, не здійснення жодної спроби підтвердити ціну, що сплачена за товар відповідачем зроблено висновок про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому й про необхідність коригування відповідачем заявленої митної вартості за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно-інформаційного комплексу ЄАІС щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України, а тому законно і обґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2022/000110/1.
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що позивачем подано митну декларацію типу "IМ 40 ДЕ" № UA805020/2022/008760 для митного оформлення легкового автомобіля марки "VOLVO"; модель "S60, ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 ; рік виготовлення 2002. Митна вартість товару визначена декларантом у 950 EUR за ціною договору (57 939, 62 грн.)
Разом із декларацією було подано рахунок - фактуру (інвойс) Б/Н від 27.06.2022; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності UA.008.085529-22 від 30.06.2022; квитанції про зняття автомобіля з обліку, про перевірку року виробництва, платіжні доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів, сертифікат відповідності щодо колісного транспортного засобу.
10.08.2022 відповідачем повідомлено про виявлені у поданих документах розбіжності та неповноту, а саме: відсутність інформації у договорі купівлі - продажу від 26.06.2022 щодо форми оплати за товару; відсутності платіжних документів, що підтверджують оплату (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі); відсутність документального підтвердження фізичного зносу (пошкодження) транспортного засобу, що впливає на його вартість. Запропоновано надати (за наявності) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та/або інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с.62).
10.08.2022 митним брокером повідомлено Сумській митниці, що були подані усі необхідні документи. Будь - які інші документи надати можливості немає у зв`язку з їх відсутністю (а.с. 61).
10.08.2022 відповідачем рішення № UA805000/2022/000110/1 про коригування митної вартості товарів, яким митна вартість була збільшена до 1 550, 00 EUR та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА805020/2022/000265.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ст. 52 МК України, з`явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч. 5 ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Таким чином з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
З наведеного вбачається, що декларантом має бути документально підтверджено заявлену митну вартість товарів; обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості. Документами, якими може бути підтверджена митна вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та до додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.
З матеріалів справи вбачається, що під час митного оформлення посадовою особою Сумської митниці було виявлено відсутність документів, що підтверджують оплату товару: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та/або інші платіжні документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Позивачем надано копію договору купівлі-продажу автомобіля, виготовленого рукописним способом. З його змісту вбачається, що сторонами досягнуто згоди щодо вартості автомобіля у 950 EUR. При цьому договором не врегульовано порядок проведення розрахунків, зокрема не передбачено отримання покупцем товару з відстрочкою платежу (а.с. 21-22). Ніяких доказів досягнення такої згоди сторонами договору надано не було. Суд вважає, що сам лише договір купівлі - продажу свідчить про наміри його сторін, але не є доказом виконання його умов, зокрема в частині сплати оплати товару.
Як було зазначено, одним з документів, що підтверджує митну вартість товарів у випадку якщо рахунок сплачено є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. За викладених обставин, враховуючи неподання таких документів декларантом, а також неподання документів на підтвердження способу та вартості транспортування товару , суд вважає, що у відповідача виникли обґрунтовані сумніви щодо вартості автомобіля, а тому ним правомірно запропоновано позивачу подати додаткові документи. Крім того, суд вважає правомірною вимогу відповідача подати документи на підтвердження фізичного зносу (пошкодження) автомобіля, висновки про якісні та вартісні характеристики автомобіля, оскільки такі чинники безпосередньо впливають на вартість уживаного транспортного засобу (а.с. 62).
На вимогу митного органу додаткові документи декларантом надані не були, листом від 10.08.2022 повідомлено про їх відсутність. Суд вважає, що висновок відповідача про недостатність поданих документів для підтвердження складових митної вартості та неможливість проведення митного оформлення за основним методом за таких обставин є обґрунтованою.
У зв`язку з тим, що у митний орган не мав інформація щодо ідентичних та аналогічних товарів, які ввезені приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях що товар, який ввозився позивачем, ним обрано резервний методу визначення митної вартості товарів.
Згідно з ч. 1 cт. 64 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. При визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів. Обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів визначення митної вартості відповідає цілям та положенням ст.7 Угоди про застосування Статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) 1994 року.
Тобто при застосуванні резервного методу допускається порівняння цін на товари різних виробників та продавців товару, навіть з різних країн походження товару.
Застосування резервного методу та визначення подібності товару з наявною інформацією митниці здійснюється виходячи з основного критерію - коду за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності. При цьому дата митного оформлення, за яким здійснювалося порівняння, є наближеною до дати спірного митного оформлення. При визначенні митної вартості згідно з ціновою інформацією, яка наявна у митниці (станом на день здійснення митного оформлення), береться митна вартість подібного товару, митне оформлення якого збігається або є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення. Під час застосування резервного методу визначення митної вартості товарів повинні враховуватися ідентичні або подібні оцінюваному товари. На підставі викладеного, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA805000/2022/000110/1 від 10.08.2022 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА805020/2022/000265 прийняті у відповідності до вимог закону, підстави для їх скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару №UA805000/2022/000110/1 від 10.08.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА805020/2022/000265 відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко