Справа № 360/6793/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року справа №360/6793/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 360/6793/21 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 12.04.2021 № 0096745- 2410-1221 на суму 687,51 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 12.04.2021 № 0096746- 2410-1221 на суму 1962,09 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 12.04.2021 № 0096747- 2410-1221 на суму 2557,04 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності - 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

12.04.2021 відповідачем прийняті вищезазначені податкові повідомлення-рішення про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- № 0-1221 - на підставі нарахування відповідачем податку на нерухоме майно - нежиле приміщення, 1/4 складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- № 0-1221 - на підставі нарахування відповідачем податку на нерухоме майно - нежитлову будівлю, ангар, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- № 0-1221 на підставі нарахування відповідачем податку на нерухоме майно - нежиле приміщення, 3/4 складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки будівлі використовуються позивачем у сільськогосподарській діяльності.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 12.04.2021 № 0-1221 на суму 687,51 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 12.04.2021 № 0-1221 на суму 1962,09 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 12.04.2021 № 0-1221 на суму 2557,04 грн.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач не надав жодної підтверджуючої інформації, що він займається сільськогосподарською діяльністю та відповідно є сільськогосподарським товаровиробником.

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на лежні позивачу будівлі нерухомості віднесені до групи «Будівлі нежитлові» (код 127), інших кваліфікаційних ознак не визначено.

Суд першої інстанції не встановив факт відповідності належних позивачу нежитлових будівель до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», а позивач цьому доказів не надав.

Факт реєстрації виду економічної діяльності щодо вирощування зернових, бобових та олійних культур, не є підтвердженням статусу сільськогосподарського виробника, оскільки визначений вид економічної діяльності дає суб`єкту господарювання право на зайняття такими видами діяльності, але не підтверджує фактичне здійснення діяльності) наявність фактичної діяльність, як сільськогосподарського товаровиробника.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з 13.02.2003 зареєстрований як фізична особа підприємець за адресою: АДРЕСА_2 , основний вид діяльності: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, як платник податків перебуває на обліку у Марківській ДПІ Старобільського управління Головного управління ДПС у Луганській області за № 0000072, має об`єкти оподаткування: земельні ділянки та трактори колісні, що підтверджено інформаційною довідкою та свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20093399 від 03.09.2008 позивач на підставі рішення Марківського районного суду Луганської області № 2-335/08 від 28.03.2008 набув право власності на об`єкт нерухомого майна нежиле приміщення, 1/4 складу за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23470178 від 03.08.2009 позивач на підставі рішення Марківського районного суду Луганської області № 2-874/07 від 26.12.2007 набув право власності на об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, ангар за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17772083 від 18.02.2008 позивач на підставі рішення Марківського районного суду Луганської області № 2-874/07 від 26.12.2007 набув право власності на об`єкт нерухомого майна нежиле приміщення, 3/4 будівлі складу за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена у витягах інформація підтверджена витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.12.2019 та від 23.11.2021.

Рішенням Просянської сільської ради від 12.06.2019 № 20-7/2019 встановлено на території Проснянської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Податковим органом на виконання вимог підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України проведено розрахунок податку на нерухоме майно та сформовано позивачу податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № 0-1221 від 12.04.2021 на суму 687,51 грн, як власнику нежитлового приміщення 1/4 складу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- № 0096746- 2410-1221 від 12.04.2021 на суму 1962,09 грн, як власнику нежитлового приміщення 3/4 будівлі складу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- № 0-1221 від 12.04.2021 на суму 2557,04 грн, як власнику нежитлової будівлі, ангару розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 9, 46), що підтверджено розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік по об`єктах оподаткування, які належать позивачу.

Податкові повідомлення-рішення позивачу вручено 21.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до довідки № 321 від 03.12.2021, виданої виконавчим комітетом Просянської сільської ради Марківського району Луганської області, позивач використовує нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та буд 55 для зберігання виготовленої сільськогосподарської продукції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, використовує зазначені об`єкти нерухомого майна у сільськогосподарській діяльності, отже, об`єкти нерухомості, які належать позивачу на праві приватної власності, і щодо яких контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, є будівлями/ спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи № 71-VIII від 28.12.2014, запроваджено з 01.01.2015 податок на майно, що відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України включає в себе, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На підставі підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Як визначено підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1 - 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

В первинній редакції підпункт ж підпункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України визначав, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

В редакції Закону України № 2628, який набрав чинності з 01.01.2019, підпункт ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладений в редакції, відповідно до якої не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовий аналіз цієї норми свідчить, що її застосування передбачає наявність одночасно двох умов:

- власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником,

- об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Як свідчать матеріали справи об`єкти нерухомості, які належить позивачу на праві власності і щодо якого контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлями, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та фактично використовується ФОП ОСОБА_1 у сільськогосподарській діяльності.

Таким чином, для вирішення цієї справи необхідно встановити, чи є позивач, як фізична особа, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Згідно підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник (…) - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18.

Статтею 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» визначено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Діяльність, пов`язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Згідно статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Земельні ділянки особистого селянського господарства можуть використовуватися для ведення особистого селянського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно статті 6 Закону України «Про особисте селянське господарство» до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім`ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку».

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

За приписами статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

На підставі статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власної виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам 01.11-01.42 та 05.00.1-05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97.

На підставі підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі промислові та склади.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Так, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд. ДК 018-2000, клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

До будівель з кодом 1271 відносяться: 1271.1 Будівлі для тваринництва; 1271.2 Будівлі для птахівництва; 1271.3 Будівлі для зберігання зерна; 1271.4 Будівлі силосні та сінажні; 1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства; 1271.6 Будівлі тепличного господарства; 1271.7 Будівлі рибного господарства; 1271.8 Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва; 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.

При цьому, нормативно-правовий акт не визначає, які саме будівлі сільськогосподарського призначення мають статус інших.

Спірним є питання щодо тлумачення норми підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а саме: чи встановлює ця норма обов`язок сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати такі будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, чи достатньо того, що вони відповідають критерію здатності такого об`єкта слугувати цілям сільськогосподарського товарного виробництва.

На підставі підпункту г пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги.

Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Виходячи з буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова призначення як мета використання чого-небудь, відповідати меті, можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

Коди продукції сільського господарства та пов`язані ними послуги визначені розділом 1 секції А «Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства» Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 № 457.

Крім того, згідно пункту 2.26 статті 2 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України» визначено, що виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, які здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю».

Отже, системний аналіз наведених норм свідчить, що фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Класифікатора ДК 016:2010, мають у володінні, користуванні або розпорядження землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, споруди, віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Класифікатора ДК 018-2000, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників з метою визначення об`єкта оподаткування згідно підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України».

На користь висновку, що норма підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не ставить у залежність право на податкову пільгу від фактичного використання об`єкта нерухомості у сільськогосподарській діяльності, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання Законом України від 23.11.2018 № 2628-VIII, п/п. ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Як і Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII, законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Наведене правозастосування викладено Верховним Судом в постановах від 01.10.2019 у справі № 0340/1905/18, від 24.04.2020 у справі № 540/2206/19, від 12.10.2021 у справі № 580/322/20, від 09.05.2023 у справі № 380/10802/22.

Як свідчать матеріали справи позивач є сільськогосподарським товаровиробником, основними видам його діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, а нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.

Враховуючи, що в документах, що підтверджують право власності позивача на об`єкти нерухомості, відсутні дані щодо віднесення будівель до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» або будь-якого іншого класу відповідно до ДК 018-2000, колегія суддів виходить з оцінки функціонального призначення об`єктів нерухомості, зокрема, що будівлі за адресою: Луганська область, Марківський район, с. Лимарівка, вул. Дружби, будинки 54, 55 (склад та ангар) використовуються позивачем для зберігання виготовленої сільськогосподарської продукції та сільськогосподарської техніки.

Норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000, проте такі дії платника могли б спростити процес податкового адміністрування податку на нерухомість.

Обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями частини другої статті 77 КАС України покладається на відповідача.

Відповідач в межах спірних правовідносин не довів, що будівлі нерухомості, які належать позивачу на праві власності, не є будівлями сільськогосподарського призначення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, не є об`єктами оподаткування, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Відповідач не довів, що позивач впродовж 2020 року використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 360/6793/21 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №360/6793/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 05 червня 2023 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 05 червня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв