Справа № 140/5547/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/5547/22 пров. № А/857/4390/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Онишкевича Т.В., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року про закриття провадження в частині позовних вимог (постановлену головуючим-суддею Валюхом В.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови йому за заявою від 21.06.2022 здійснити нарахування та доплату пенсії основних видів грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, за період з 01.01.2018 по 04.03.2019, зобов`язати відповідача здійснити нарахування та доплату пенсії основних видів грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, за період з 01.01.2018 по 04.03.2019, визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови йому за заявою від 21.06.2022 здійснити виплату поточної пенсії в щомісячному її розмірі 10130,60 грн, за період з 20.04.2021 по 31.05.2021, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, зобов`язати відповідача здійснити виплату поточної пенсії в щомісячному її розмірі 10130,60 грн, за період з 20.04.2021 по 31.05.2021, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови йому за заявою від 21.06.2022 здійснити нарахування та доплату пенсії, основних видів грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 03.09.2019 в розмірі 100% сум підвищення пенсії та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 100%, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, зобов`язати відповідача здійснити нарахування та доплату пенсії, основних видів грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 03.09.2019 в розмірі 100% сум підвищення пенсії та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 100%, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови за заявою від 21.06.2022 здійснити нарахування та доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 провадження по справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови за заявою від 21.06.2022 здійснити нарахування та доплату пенсії, основних видів грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 03.09.2019 в розмірі 100% сум підвищення пенсії та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 100%, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії та зобов`язання здійснити нарахування та доплату пенсії, основних видів грошового забезпечення з 01.04.2019 по 03.09.2019 в розмірі 100% сум підвищення пенсії та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 100%, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, визнання протиправними дій щодо відмови за заявою від 21.06.2022 здійснити нарахування та доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії та зобов`язання здійснити нарахування та доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить її скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач листом від 21.01.2022 повідомив його, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 по справі №140/604/21 не містить зобов`язання в частині проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 у розмірі 100% суми підвищення, а тому перерахунок пенсії здійснено з урахуванням норм Кабінету Міністрів України №804 від 14.08.2019 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян (далі - Постанова №804). Отже, відповідач провів перерахунок його пенсії з 01.04.2019 по 31.12.2019 у розмірі 75% сум підвищення пенсії, при цьому, перерахунок проведено як основних, так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Вказав, що дії відповідача здійснюються з єдиною метою, для невиконання Конституції України та законів України.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що позивач є військовим пенсіонером з 2000 року, перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон №2262), що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .

21.06.2022 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії основних видів грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, за період з 01.01.2018 по 04.03.2019, здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою, здійснити нарахування та виплату незаконно позбавленої частини поточної пенсії за період з 20.04.2021 по 31.05.2021, тобто різницю невиплаченої пенсії, здійснити перерахунок та виплату пенсії основних видів грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 03.09.2019 в розмірі 100% сум підвищення пенсії та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 100 %, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01.04.2019 в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення.

У листі №6028-5034/М-02/8-0300/22 від 01.07.2022 відповідач вказав, що листами №8538-9072/М-02/8-0300/21 від 18.08.2021, №14538-14364/М-02/8-0300/21 від 30.11.2021, №1139-29/М-02/8-0300/22 від 21.01.2022, №2921-2214/М-02/8-0300/22 від 23.02.2022 були надані вичерпні відповіді з питань проведення перерахунків пенсії на виконання рішень суду.

Так, листами №8538-9072/М-02/8-0300/21 від 18.08.2021, №14538-14364/М-02/8-0300/21 від 30.11.2021 пенсійний орган повідомив позивача, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 по справі №140/604/21 було проведено перерахунок пенсії, розмір якої з червня 2021 року складає 10130,60 грн. Нараховані кошти на виконання вказаного рішення суду за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 134629,50 грн підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Листом №1139-29/М-02/8-0300/22 від 21.01.2022 ГУ ПФУ повідомило позивача про стан виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі №140/3283/19, від 28.04.2020 по справі №140/3098/19, від 19.03.2021 по справі №140/604/21, вказавши, що рішення суду від 19.03.2021 по справі №140/604/21 не містить зобов`язання в частині проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 у розмірі 100% суми підвищення, а тому перерахунок пенсії здійснено з урахуванням норм Постанови №804.

Листом №2921-2214/М-02/8-0300/22 від 23.02.2022 пенсійний орган повідомив позивача, що перерахунок його пенсії на виконання рішення суду від 19.03.2021 по справі №140/604/21 здійснено з квітня 2019 року з розрахунку 74% відповідного грошового забезпечення (13690,00 грн).

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що вирішення питань, пов`язаних з виконанням суб`єктом владних повноважень судового рішення, врегульовано шляхом запровадження спеціального судового контролю, який не передбачає повторного звернення до суду із самостійним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням вимог статті 308 КАС України, колегія суддів не надає правову оцінку обставинам справи, які не охоплені вимогами апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч.2 ст.372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями ст.382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі №140/3283/19 було зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 01.01.2018 у розмірі 74% сум грошового забезпечення відповідно до статті 63 Закону №2262, у порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова №103).

Надалі, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 по справі №140/3098/19, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020 та постановою Верховного Суду від 14.07.2021 було визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 за рахунок виплати у період з 05.03.2019 по 03.09.2019 включно в розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії (з урахуванням виплачених сум) за період з 05.03.2019 по 03.09.2019 включно в розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 по справі №140/604/21 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_2 пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Волинським ОВК 20.11.2020 за №ХА-15241/12, починаючи з 01.04.2019 та зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до цієї довідки, виходячи з розміру 74% відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому, відповідач листом №1139-29/М-02/8-0300/22 від 21.01.2022 повідомив, що рішення суду від 19.03.2021 по справі №140/604/21 не містить зобов`язання в частині проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 у розмірі 100% суми підвищення пенсії, а тому перерахунок пенсії здійснено з урахуванням норм Постанови №804.

Колегія суддів зазначає, що за змістом апеляційної скарги, скаржник не погоджується в частині закриття позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо відмови за заявою від 21.06.2022 здійснити нарахування та доплату пенсії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 в розмірі 100%, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та доплату пенсії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за вказаний період в розмірі 100%, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Проте, колегія суддів зазначає, що що публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем (в частині перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.04.2019 по 03.09.2019 в розмірі 100% сум підвищення пенсії) уже вирішено рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №140/3098/19, а подальший спір виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зазначеного судового рішення (в частині безпідставного застосування при здійсненні перерахунку пенсії Постанови №804).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги спрямовані фактично на виконання рішення суду від 19.03.2021 по справі №140/604/21.

Відповідно до ст.1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не дозволяє ефективно захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

При розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.01.2019 по справі №686/23317/13-а, від 06.02.2019 по справі №816/2016/17, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2019 по справі №806/2143/15, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутися до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі №522/10140/17, від 21.11.2019 по справі №802/1933/18-а.

Враховуючи, що для захисту порушених позивач має звернутись до суду із заявою в порядку судового контролю, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вищевказані позовні вимоги у цій справі не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства, так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому, у зв`язку з чим провадження по справі в частині позовних вимог підлягає закриттю.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року по справі №140/5547/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Т. В. Онишкевич
С. М. Шевчук