Справа № 520/2303/22
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 р. Справа № 520/2303/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2022, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., по справі № 520/2303/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 24.11.2021 № про зобов`язання позивачки сплатити штраф у розмірі 5 % у сумі 6 000 гривень 00 копійок;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь позивачки судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень 00 копійок.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 позов задоволено.

ГУ ДПС у Чернігівській області (далі відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що при винесенні податкового повідомлення рішення від 24.11.2021 року № за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання позивачкою діяв правомірно.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку позивача та складено акт камеральної перевірки щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань по орендній платі з фізичних осіб датований 15.07.2021 № 4191/25-01-24-07-, за результатами якої відповідачем встановлено порушення п. 287.5 ст. 287 ПК України

За наслідками порушень встановлених у акті перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення (далі ППР) № від 24.11.2021, яким до позивача застосовано штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання/ порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 6000, 00 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що в акті камеральної перевірки вказано, що податкове зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб нараховано згідно з ППР № 32453-1303-2522. При цьому, датою його нарахування вказано 30.08.2018, тобто через 60 днів, що слідують за днем складання відповідного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 287.5. ст. 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Таким чином, з наведеного випливає, що відлік шістдесяти денного строку для сплати орендної плати з фізичних осіб, визначений ППР 32453-1303-2522 відповідач здійснював від дати складання відповідного ППР.

Позивачка вказує, що нею було своєчасно сплачено орендну плату визначену ППР № 32453-1303-2522, однак в останньої документальних доказів на підтвердження цієї обставини не збереглося.

У зв`язку з чим представником позивача 11.08.2021 направлено відповідачу адвокатський запит, за яким останній просив відповідача надати належним чином засвідчені копії документів, які б свідчили про належне направлення рекомендованим листом позивачці, та як результат, отримання Позивачкою ППР № 32453-1303-2522, податок (обов`язковий платіж) - орендна плата з фізичних осіб (КБК 18010900).

У відповідь на адвокатський запит, відповідачем було направлено лист у якому зазначено, що відповідно до вимог статей 285-288 Кодексу фізичній особі ОСОБА_2 було визначено розмір податкового зобов`язання по орендній платі за землю податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2018 № 32453-1303-2522 у розмірі 162 285,29 грн, яке направлено платнику на його податкову адресу: АДРЕСА_1 . (а.с. 14-15)

Крім того, відповідач повідомляє, що 30.06.2018 року на території м. Чернігова проходив Південний циклон, який супроводжувався грозовими дощами та зливами (дане явище згідно довідки відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Чернігівської міської ради від 23.07.2018 № 172 віднесено до надзвичайних ситуацій за результатом якої, будівля де зберігалися документи зазнали збитки). (а.с. 18)

З метою з`ясування обставин пошкодження (знищення) запитуваних раніше документів представником позивачки 31.08.2021 направлено відповідачу ще один адвокатський запит.

У відповідь на адвокатський запит від 31.08.2021, відповідачем було надіслано лист №13532/6/25-01-24-07-11 від 07.09.2021, у якому зазначено, що Головне управління ДПС у Чернігівській області надає копію довідки, виданої відділом з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Чернігівської міської ради від 23.07.2018 № 172 щодо завдання збитків будівлі де зберігались документи в результаті дій Південного циклону та копію протоколу від 20.07.2018 засідання комісії щодо обсягу заподіяння шкоди. Надання копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 податкового повідомлення-рішення, яким визначено розмір податкового зобов`язання по орендній платі за землю неможливо в зв`язку з його знищенням. (а.с.17)

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, вважаючи податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2021 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ППР, на підставі якого виник податковий борг, позивачкою не отримувалось, то податкове зобов`язання визначене відповідачем не набрало статусу податкового боргу, а отже відсутні підстави для застосування до позивачки штрафних санкцій та ППР від 24.11.2021 № прийняте за наслідками камеральної перевірки є передчасним.

Перевіряючи правомірність висновків суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 с. 14 ПК України визначено, що грошовим зобов`язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу, у той час як податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (п.п. 4.1.175 п. 14 ст. 14 ПК України).

У відповідності з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до п. 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до вимог п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими, наслідком чого є обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

У той же час відповідно до п. 59.5 цієї ж статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених п. 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вищевикладені норми права дають підстави для висновку про те, що передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України штрафна санкція може бути застосована до платника податку лише тоді, коли податкове зобов`язання є узгодженим і таким, що сплачене із затримкою на визначені цим пунктом терміни.

Враховуючи той факт, що, як зазначає позивачка, ППР на підставі якого виник податковий борг, нею не отримувалось, а матеріали справи доказів на підтвердження відправлення вказаного ППР поштовим відправленням не містять, то колегія суддів приходить до висновку, що податкове зобов`язання не набрало статусу податкового боргу, а отже відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій. З огляду на це ППР Головного управління ДПС у Чернігівській області від 24.11.2021 № прийняте за наслідками камеральної перевірки без належної правової підстави.

Пунктом 58.3 ст. 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Крім того, порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204 з метою встановлення єдиного порядку надіслання податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі - Порядок № 1204), визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Розділом III Порядку № 1204 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачаються вимоги щодо порядку надіслання (вручення) контролюючим органом податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 1204 встановлено, що ППР вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що доказів направлення позивачу податкового повідомлення-рішення відповідачем до суду не надано, що, у свою чергу, дає підстави вважати, що таке рішення не було вручено позивачу у відповідності до вимог податкового законодавства.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач не має можливості надати документальних доказів на підтвердження направлення ППР від 02.04.2018 № 32443-1303-2522 у зв`язку з наслідками стихійного явища, визнаного надзвичайною ситуацією, що відбулась 30.06.2018 року у м. Чернігові колегія суддів відхиляє з огляду на те, що надана відповідачем довідка Відділу з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Чернігівської міської ради від 23.07.2018 №172 лише засвідчує факт, що Чернігівська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області потрапила під дію стихії та зазнала збитків. Водночас, така довідка не містить ані переліку документів, які були знищені стихійним лихом, ані доказів того, що саме документи позивача були знищені.

Колегія суддів, наголошує, що наявність ППР від 30.08.2018 № 32453-1303-2522 не дає підстав виникнення у позивача податкового боргу, як і не свідчать про наявність обставин виникнення у позивача обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання та подальшого застосування до позивача штрафних санкцій.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їх власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

З огляду на викладене та враховуючи вищенаведені правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 24.11.2021 № про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 5 % у сумі 6 000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 по справі № 520/2303/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова