Справа № 200/17433/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року справа №200/17433/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 200/17433/21 (головуючий суддя І інстанції Кониченко О.М.), складеного в повному обсязі 10 лютого 2022 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку, відповідно до якого просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- зобов`язати нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016р. по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 109 830,95 грн;

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2018р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 258,75грн відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 07.2003 року №1078;

- зобов`язати нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення (щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 258,75 грн) за період з 01.03.2018р. по 31.12.2018 включно в сумі 42 580,75 грн відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати в повному розмірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016р. по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 258,75грн відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 07.2003 року №1078.

Зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 258,75 грн за період з 01.03.2018р. по 31.12.2018 включно, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що вимоги позивача щодо повної виплати суми індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 року по 31.12.2018 року спрямовані на виконання рішення суду у справі №200/2123/21-а на стадії виконання судового рішення.

При цьому, зі змісту рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №200/2123/21-а випливає, що предметом позову у справі №200/2123/21-а було не лише встановлення права позивача на проведення індексації грошового забезпечення, але також і розрахунок суми такої індексації.

За вказаних обставин предмет та підстави позову у справі №200/2123/21-а, у адміністративній справі №200/16308/21 та у цій адміністративній справі №200/17433/21 співпадають як в частині заявленої матеріально-правової вимоги, так і в частині періоду, за який позивач вимагає проведення індексації.

В свою чергу, зміст та мотиви заявленого у цій справі позову спрямовані виключно на виконання судового рішення у справі №200/2123/21-а, яка вже розглянута, але позивач вважає, що виконання зазначеного рішення боржником здійснено не в повному обсязі.

З огляду на наведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Неповне або неналежне виконання судового рішення не може бути самостійним предметом судового провадження в іншій справі, що випливає зі змісту вже розглянутого позову.

Тому позовна вимога, яка була предметом судового розгляду у справі, в якій постановлено судове рішення, не може бути предметом самостійного судового провадження в іншій справі у разі незгоди стягувана з сумою, сплаченою боржником на виконання такого рішення.

Тож відповідач вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, яке він вважає порушеним на стадії виконавчого провадження.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 01.09.2016 року позивачем було укладено контракт з Донецьким зональним відділом військової служби правопорядку.

01.09.2020 року позивача було звільнено з військової служби у зв`язку з закінченням контракту, однак повного розрахунку з позивачем відповідач не здійснив.

12 травня 2021 року Донецький окружний адміністративний суд рішенням по справі № 200/2123/21-а адміністративний позов позивача до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку задовольнив частково та визнав протиправними дії Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо не нарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні та щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення; зобов`язав Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язав Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити позивачу суму індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 31.12.2018, в іншій частині позовних вимог відмовив.

На виконання рішення по адміністративній справі № 200/2123/21-а відповідачем 08 листопада 2021 року було перераховано на особистий рахунок позивача суму індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 по 31.12.2018, яка становить 4 238,68 грн.

Фінансова служба Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку телефоном повідомила позивача про те, що для розрахунку суми індексації грошового забезпечення не було взято базовим місяцем для розрахунку січень 2008 та березень 2018.

Вважаючи протиправною виплату відповідачем не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року, з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців для цього, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених законних прав.

Приймаючи спірне рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення у повному обсязі свідчить про порушення відповідачем вимог діючого законодавства та встановив базовий місяць для проведення індексації.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу виключно в межах апеляційної скарги тобто в межах доводів відповідача відносно того, що в даному випадку є спір між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Дослідивши рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 по справі № 200/2123/21-а, суд встановив, що під час розгляду вказаної справи було досліджено та вирішено питання відносно наявності у відповідача права на виплату індексації грошового забезпечення у визначеному позивачем розмірі.

За наслідками вирішення адміністративно-правового спору в частині позовних вимог щодо конкретно визначеної суми судом було відмовлено в задоволенні позову.

Питання визначення базових місяців індексації грошового забезпечення судом не досліджувалось, оскільки відповідні позовні вимоги позивачем заявлено не було.

Враховуючи викладене, виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 по справі № 200/2123/21-а в частині спірних періодів завершується вчиненням відповідачем дій визначених абз. 4 резолютивної частини, а саме нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, при цьому виходячи зі змісту рішення порядок та спосіб вчинення цих дій має здійснюватись в межах реалізації дискреційних повноважень відповідача.

Таким чином, виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 по справі № 200/2123/21-а завершено.

Спірного питання щодо визначення базових місяців індексації грошового забезпечення, яке є спірним в даних правовідносинах, на момент ухвалення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 по справі № 200/2123/21-а не існувало, оскільки індексація відповідачем на той момент не була виплачена взагалі.

Тож доводи відповідача в цій частині є неприйнятними.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 200/17433/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 червня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць