Справа № 520/3212/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 р.Справа № 520/3212/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Харківобленерго" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бідонько А.В.) від 09.11.2022 року (повний текст складено 18.11.22 року) по справі №520/3212/21

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго"

до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, АТ "Харківобленерго", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.11.2020р. № , складене Офісом великих платників податків ДПС.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач не мав обов`язку складати та реєструвати розрахунки коригувань, зазначені в акті та рішенні, ЄРПН, а тому законодавчих підстав притягнення до відповідальності, у разі невиконання своїх зобов`язань передбачених абз. 14 п. 201. 10 ПК України немає. Позивач вважає, що відсутність у платника обов`язку складати та реєструвати податкову накладну/розрахунок коригування (помилкове виписування, тощо), звільняє такого платника від відповідальності у вигляді штрафу за пунктом 120-1.1 ПК України, а отже прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 20.11.2020 р. підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року по справі №520/3212/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.12.2018 р. Офісом великих платників податків ДФС проведена камеральна перевірка АТ «Харківобленерго» з питань своєчасності реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних, складених на отримувача (покупця) товарів/послуг, в Єдиному реєстрі податкових накладних у періоді лютий 2017 року березень 2018 року, травень 2018 року, листопад 2018 року, результати якої оформлено актом від 13.12.2018 року № 667/28-10-50-08-09/00131954 (а.с. 23-27 т. 1).

Також судом встановлено, що у зв`язку із внесеними змінами до Податкового кодексу України, зокрема, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 р. № 466-ІХ, доповнено п. 73 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, Північним управління Офісу великих платників податків ДПС на виконання вимог п.73 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України здійснено перерахунок штрафних санкцій, застосованих до АТ «Харківобленерго» по податковому повідомленню-рішенню (форма «Н») від 09.01.2019 № у сумі 828695996,67 грн. та винесено нове податкове повідомлення рішення за формою «ПС» за № від 20.11.2020 на суму 1009291,32 грн. (а.с. 55-56 т. 1).

Не погоджуючись з податковим повідомленням рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20.11.2020 р. № , складене Офісом великих платників податків ДПС є правомірним.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що при розгляді справи у суді першої інстанції, судом не було надано повної та обґрунтованої оцінки доводам позивача щодо відсутності порушень передбачених абз. 14 п. 201.10 ПК України та визначених в Акті №667/28-10-54-06-12/00131954 від 13,12.2018 р. Вказує, що порушень строків реєстрації розрахунків коригувань здійснено не було, оскільки був відсутній обов`язок зі складання розрахунків коригування. Зазначає, що нормами ПК України та Порядку № 569 передбачено, що податкові накладні та розрахунки коригувань складаються у разі здійснення відповідних операцій в бухгалтерському обліку, за якими у платника податку або виникають податкові зобов`язання або податкові зобов`язання коригуються. В свою чергу, розрахунки коригувань, вказані в Акті, не були складені на операції з постачання товарів/послуг, не мали відображення в регістрах бухгалтерському обліку, їх складання не спричинило виникнення податкового зобов`язання або його зменшення. Вказує. що вони не підлягають та не були відображені у податкових деклараціях з ПДВ у зв`язку з відсутністю законодавчих підстав, а були лише були зареєстровані у ЄРПН. Також зазначає, що відповідальність, передбачена ст. 1201 ПК України за порушення граничних термінів реєстрації в ЄРПН помилкових (зайвих) податкових накладних, не застосовується, що кореспондується з листом ДФС від 04.05.2018 № 2004/6/99-99- 07-05-06/ІПК. Зазначає, що посилання відповідача в Акті на зазначення товариством у графі 2.1 розрахунку коригування причин коригування « 102» (зміна кількості) не змінює і не спростовує того факту, що ці розрахунки коригувань не були складені на операції з постачання товарів/послуг, не мали відображення в регістрах бухгалтерського обліку, їх складання не спричинило виникнення податкового зобов`язання або його зменшення. Тому вони не підлягають та не були відображені в податкових деклараціях з ПДВ у зв`язку з відсутністю законодавчих підстав. Також апелянт зазначив, що жодна норма Податкового кодексу України не зобов`язує платника податку реєструвати податкові накладні/розрахунки коригувань у разі, якщо не відбулося фактичної господарської операції, яка зумовлює її складання. Немає і норм у кодексі, які б зобов`язували реєструвати розрахунки коригувань з метою приведення у відповідність даних декларацій та даних Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН). Тем більше ПКУ не встановлює строків для такої реєстрації, якщо платник податків за своєю ініціативою вирішив здійснити реєстрацію у ЄРПН розрахунків коригувань з метою відновлення даних у ЄРПН.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі Порядок №1246).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) - електронний документ, який складається платником податку до податкової накладної відповідно до вимог Кодексу в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації; операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, у тому числі: дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192 та п. 201.10 ст. 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п. 201.1 ст. 201 Кодексу; наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами (п. 12 Порядку № 1246).

Згідно п.п. 13, 14 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (п. 15 Порядку № 1246).

Надаючи оцінку доводам апелянта в частині посилання на помилковість виписування розрахунків коригування що є підставою для звільнення від відповідальності у вигляді штрафу за пунктом 1201.1 ПК України, колегія суддів зазначає, що абз. 2 п. 192.1. cт. 192 ПК України визначає, що розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних зі зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

В свою чергу, п. 24 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.2015 р. № 1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 р. за № 137/28267 (далі Порядок № 1307) визначено, особливості складання розрахунків коригування до зайво виписаних податкових накладних, операція за якими не відбулась.

Так, у разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних двох і більше податкових накладних, складених на одну операцію з постачання товарів/послуг, постачальник (продавець) складає розрахунок (ки) коригування до податкової (их) накладної (их), зайво складеної (их) на операцію, за якою в Єдиному реєстрі податкових накладних вже зареєстрована податкова накладна: у верхній лівій частині розрахунку коригування у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причин» зазначається тип причини « 20», при цьому позначка «х» не проставляється.

Розрахунок коригування, особливості складання якого визначені у цьому пункті, складається окремо до кожної податкової накладної, зайво складеної на операцію, за якою в ЄРПН вже зареєстрована податкова накладна, у тому числі до податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю).

Відповідно до Довідника умовних кодів причин коригування, який офіційної опублікований на сайті ДПС України, судом встановлено, що код причини коригування « 301» - це виправлення помилки (п. 24 Порядку № 1307) - зазначається у випадку складання розрахунку коригування з типом причини «20» до податкової накладної, зайво складеної на операцію, за якою в ЄРПН вже зареєстрована податкова накладна.

Разом з тим, зі змісту акту перевірки вбачається що підприємство позивача самостійно визначало код причини коригування, які відповідно до Довідника умовних кодів причин коригування є: « 101» - зміна ціни; « 102» - зміна кількості; « 104»- зміна номенклатури, що в свою чергу узгоджується із абз. 2 п. 192.1 ст. 192 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при складанні ПН/РК в ЄРПН потрібно здійснити ряд операцій які визначені Порядком № 1307, зокрема: 1) вказати дату та номер податкової накладної до якої вносяться зміни; 2) вказати виправлені дані, реквізити; 3) накласти електронний цифровий підпис (п. 20 Порядку № 1307).

Вказані обставини спростовують доводи позивача про те, що розрахунки коригування з від`ємним значенням зареєструвались в автоматичному режимі (самостійно зареєстровані), через збій програмного забезпечення в СЕА ПДВ, оскільки вказані розрахунки складалися із врахуванням п. 20, п. 23 Порядку № 1307 та п. 192.1 ст. 192 ПК України.

Крім того, суд вважає, що підтвердженням того, що реєстрація розрахунків коригування не відбувалась помилково, а з метою збільшення ліміту в СЕА ПДВ, що в свою чергу надавало можливість AT «Харківобленерго» реєструвати податкові накладні у ЄРПН, свідчить витяг з СЕА ПДВ та витяг з ЄРПН.

Відповідно до п. 2001 п. 2001.1, п. 34 підрозділу 2 розділу XX ПК України визначено, що: складання розрахунку коригування із показником «-»- збільшують ліміт в СЕА ПДВ; складання розрахунку коригування із показником «+»- зменшують ліміт в СЕА ПДВ.

При цьому, судом встановлено, що на «-» розрахунки коригування реєструвались своєчасно, а на «+» - з пропуском строку.

Тобто, з метою недопущення заниження податкових зобов`язань за результатами складених та зареєстрованих розрахунків коригування на «-» та у подальшому не подання уточнюючих податкових декларацій, підприємство позивача одним днем реєструвало розрахунки коригування і на «+» до однієї податкової накладної.

Так, для прикладу, судом встановлено, що за один день AT «Харківобленерго» складено 2 розрахунки коригування до податкової накладної від 30.04.2017 р. № 207957/20: на зменшення «-» № 37//20 від 30.03.2018 (своєчасно зареєстровано 11.04.2018 р.) на суму - 17970868,42 грн.; на збільшення «+» № 16//20 від 30.03.2018 р. (несвоєчасно зареєстровано 04.05.2018 р.) на суму + 17970868,42 грн. До податкової накладної від 28.02.2018 р. № 280007/20: на зменшення «-» №44/20 від 25.04.2018 р. (своєчасно зареєстровано 27.04.2018 р.) на суму - 32579835,78 грн.; на збільшення «+» № 133/20 від 25.04.2018 р. (несвоєчасно зареєстровано 13.06.2018 р.) на суму «+» 32579835,78 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що аналогічні дії проводилися зі всіма виписаними та зареєстрованими податковими накладними ЄРПН, які перелічені в додатку до акту перевірки №667/28-10-50-08-09/00131954 від 13.12.2018 р.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що виписані та в подальшому зареєстровані розрахунки коригування не були складені помилково, а фактично складалися для збільшення ліміту в СЕА ПДВ, що давало змогу в подальшому використовувати кошти для реєстрації податкових накладних.

Що стосується доводів апелянта про те, що розрахунки коригування, вказані в акті перевірки, не були складені на операції з постачання товарів, послуг, не мали відображення в регістрах бухгалтерського обліку, їх складання не спричинило виникнення податкового зобов`язання або його зменшення, а вони лише були зареєстровані у ЄРПН, то колегія суддів погоджується в цій частині з висновками суду першої інстанції про те, що розрахунки коригування, на які посилається AT «Харківобленерго», були самостійно складені та зареєстровані в ЄРПН з порушенням термінів реєстрації, встановлених законодавством, про що свідчить акт перевірки та розрахунок до нього. При цьому, до однієї податкової накладної складались та реєструвались розрахунки коригування за один день до 30 штук, як на збільшення податкових зобов`язань так і на зменшення.

Судова колегія зазначає, що відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в ЄРПН.

Апелянт посилається на те, що складання розрахунків коригувань не підпадає під норми ані ст. 192 ані ст. 201 ПК України, які передбачають складання ПН/РК тільки у разі виникнення будь-якої події: постачання або повернення товару, отримання та повернення коштів тощо. Вказує, що складання та реєстрація у ЄРПН цих розрахунків коригувань не підпадає під жодну норму законодавства, з посиланням на те, що вони можуть бути складені та зареєстровані будь-коли або ніколи, а тому немає у законодавстві і строків для реєстрації у ЄРПН таких розрахунків коригування.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п. 11 підрозділу 2 розділу XX ПК України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг (в редакції ПК України, що діє з 01.01.2017 р).

Відповідальність платника передбачена статтею 1201 ПК України.

За висновками акту перевірки, контролюючим органом встановлено порушення, що несвоєчасно зареєстровані розрахунки коригування у ЄРПН складались, у зв`язку із зміною кількості поставленої електричної енергії. У графі 2.1 розрахунків коригування підприємство позивача самостійно визначало код причини коригування « 101», « 102», « 104». Під час проведення камеральної перевірки було використано інформацію виключно із баз даних Державної фіскальної служби України, а саме АІС «Податковий блок», Єдиний реєстр податкових накладних.

На спростування висновків податкового органу позивач не обґрунтував причин складання та реєстрації розрахунків коригування до податкової накладної в ЄРПН за однин день понад 30 штук таких розрахунків коригування, як на «+» так і на «-» з зазначенням підстав коригування « 101», « 102», « 104».

Що стосується посилань апелянта на зміст п. 1201.1 ст. 1201 ПК України, колегія суддів зазначає, що штрафні санкції визначені цією нормою не застосовуються до платників податку за порушення ними граничного строку реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних:

що не надаються отримувачу(покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, та/або

що не надаються отримувачу(покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, ПК України не передбачено жодних виключень щодо застосування норм п. 1201.1 ст. 1201 ПК України за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН для окремих випадків пов`язаних з таким порушенням, у тому числі у разі несвоєчасної реєстрації в ЄРПН податкової накладної/розрахунку коригування, складеної без факту здійснення господарської операції.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 13.08.2019 р. по справі № 2040/7988/18 за позовом AT «Харківобленерго» до Державної податкової служби України про скасування податкової консультації, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанції виходили з того, що приписи ст. 1201 ПК України містять множинне трактування прав платників податків, проте не звернули уваги, що у разі виникнення таких сумнівів, суди повинні враховувати текстуальне значення норми права (букву закону), обов`язково з`ясувати дійсну легітимну мету законодавця, яка встановлюється, зокрема, через аналіз пояснювальної записки до проекту закону та інформації про його обговорення під час прийняття в парламенті (стенограми пленарних засідань Верховної Ради України, виступ доповідача по цьому проекту під час його розгляду у першому читанні, висновків профільних комітетів та структурних підрозділів апарату парламенту, що здійснювали експертно-економічний аналіз проекту закону, тощо), а також дослідження генезису розвитку відповідних законодавчих змін, дійсної суті проблеми, що підлягає вирішенню на рівні прийняття закону.

Так, до 1 січня 2017 року штрафні санкції застосовувалися за порушення термінів реєстрації податкових накладних виключно тих, які підлягали наданню покупцям - платникам податку на додану вартість.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21.12.2016 р. № 1797-VІІI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким були внесені зміни, зокрема, і до статті 1201 ПК України. Ця норма зазнала змін, зокрема, щодо сфери своєї дії та з 1 січня 2017 року передбачає, що штрафи не застосовуються виключно щодо «податкової накладної, що не видається одержувачеві (покупцеві), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: звільнених від оподаткування або оподатковуваних за нульовою ставкою».

Для з`ясування дійсної мети законодавця слід звернутися до Пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України», зміст якої свідчить, що метою зазначеного законопроекту є покращення інвестиційного клімату в Україні за рахунок спрощення податкової системи та адміністрування податків, що матиме позитивний вплив на економічне зростання, залучення інвестицій та створення нових робочих місць. Законопроектом пропонується внести ряд змін до Податкового кодексу України, якими передбачається в частині податку на додану вартість, зокрема, збільшення терміну реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування до таких податкових накладних в ЄРПН (з 180 до 365 календарних днів) із одночасним встановленням штрафу щодо відсутності такої реєстрації у розмірі 50% від суми ПДВ, а також встановлення штрафу при порушенні термінів реєстрації всіх податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, в тому числі, складених на адресу неплатникам податку за виключенням певних операцій).

Підсумовуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції зазначив, що висновок органу ДФС є таким, що відповідає нормам чинного законодавства, оскільки статтею 1201.1 ст. 1201 ПК України винятки із загальних правил сформульовано чітко та виходячи з синтаксичного аналізу побудови норми права та дійсної мети законодавця, можна зробити висновок, що внесені Законом № 1797-VIII зміни запровадили виключні випадки звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, і такі виключення стосуються реєстрації двох видів податкових накладних:

яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування;

яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто для застосування виключень і звільнення від відповідальності обов`язковою умовою є звільнення операції від оподаткування або її оподаткування за нульовою ставкою.

Антологічна позиція викладена в постановах Верховного Суду у справі № 808/3250/17 від 07.02.2019 р., у справі № 816/1488/17 від 04.09.2018 р., у справі № 820/2298/18 від 11.12.2018 р.

В свою чергу, в межах справи № 520/3212/21 судом не встановлено випадків звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, з урахуванням наведених вище висновків.

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 20.11.2020 р. № .

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року по справі №520/3212/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 01.06.2023 року.