Справа № 160/1110/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/1110/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року (суддя Букіна Л.Є.) у справі №160/1110/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду здійснення підприємницької діяльності з 29.08.94 р. по 26.02.97 р. до його страхового стажу;

- зобов`язати Управління зарахувати цей період до страхового стажу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у вказаний період позивач був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та здійснював підприємницьку діяльність. Натомість, вказаний період не був зарахований відповідачем до страхового стажу при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком. За позицією позивача такі дії відповідача є неправомірними, оскільки відповідачу були надані документи, які свідчать як про факт реєстрації суб`єктом підприємницької діяльності так і про припинення такої діяльності позивачем. Не подання позивачем доказів сплати страхових внесків за період здійснення підприємницької діяльності пов`язано з тим, що компетентні органи таку інформацію не зберегли, а сам позивач надати такі документи можливості не мав, але вказані обставини, за позицією позивача, не могли бути підставою для не зарахування вказаного періоду до страхового стажу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до вимог пенсійного законодавства належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків. Оскільки позивачем таких документів надано не було, а вжитті пенсійним органом заходи щодо витребування такої інформації, позитивного результату не дали, то пенсійним органом правомірно було відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду, в якому позивач був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності.

Не погодившись з рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду

першої інстанції щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності. Позивач вказує на те, що суду були надані докази які свідчать як про факт реєстрації позивача суб`єктом підприємницької діяльності так і про припинення такої діяльності позивачем. Тобто, як зазначає позивач, є доведеним факт того, що у спірному періоді позивач був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльність та фактично таку діяльність здійснював. При цьому, позивач зазначає те, що у нього не збереглися докази сплати страхових внесків, а уповноважені державні органи таку інформацію не зберегли. Позивач зазначає, що законодавство, яке було чинним на час провадження ним підприємницької діяльності, визначало обов`язок сплачувати страхові внески. За не сплату страхових внесків була передбачена певна відповідальність. Таким чином, як зазначає позивач, враховуючи наявний обов`язок сплачувати страхові внески, а також відсутність інформації про притягнення позивача до відповідальності за несплату страхових внесків, можливо стверджувати про те, що позивач сплачував страхові внески за період здійснення підприємницької діяльності. Вказані обставини, за позицією позивача, свідчать про неправомірність не зарахування пенсійним органом до страхового стажу періоду провадження підприємницької діяльності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у листопаді 2022 року позивач звернувся до відповідача із особистою заявою і документами на призначення пенсії за віком.

Рішення відповідача від 16.11.2022 року № 13 у призначенні такої пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому, як слідує із рішення, до складу страхового стажу не зараховано період провадження позивачем підприємницької діяльності з 29.08.94 р. по 26.02.97 р., що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності виконавчим комітетом Жовтневої районної ради міста Кривого Рогу з 29.08.1994 по 26.02.1997 та здійснював індивідуальну підприємницьку діяльність, засновану на приватній власності фізичної особи та виключно на її праці за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до ст..8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

З огляду на положення вказаних норм права суд першої інстанції правильно вказав на те, що законодавцем передбачена можливість зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності, при цьому, період провадження підприємницької діяльності за період з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців незалежно від сум сплачених ними страхових внесків. Для цього достатньо лише надання довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

В той же час, суд першої інстанції зазначив те, що оскільки вказані норми права регулюють порядок зарахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності лише з 01.01.1998, а позивачем така діяльність здійснювалася з 29.08.1994 по 26.02.1997, то до спірних відносин слід застосувати положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1. Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

З цих підстав суд першої інстанції зробив висновок про те, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків.

Але суд першої інстанції не звернув уваги на те, що і вказаний Порядок не визначає підстав (порядок) зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності позивача з 29.08.1994 по 26.02.1997, оскільки в цьому Порядку йдеться про зарахування періодів підприємницької діяльності до 1 травня 1993 (для спрощеної системи оподаткування) та до 01 липня 2000 року (для підприємців, які перебували на загальній системі оподаткування), але доказів того, що позивач перебував на загальній системі оподаткування надано не було. Навпаки, надані позивачем докази загалом свідчать про те, що він займався індивідуальною підприємницькою діяльністю, яка заснована на приватній власності фізичної особи та виключно на її праці за спрощеною системою оподаткування.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що єдиним можливим документом для зарахування спірного періоду до страхового стажу, є документ про сплату страхових внесків, не узгоджується з обставинами, які становлять предмет з`ясування у цій справі.

Отже, фактично у спірному випадку пенсійне законодавство не дає чіткої відповіді на питання щодо можливості зарахування до страхового стажу періодів здійснення позивачем підприємницької діяльності з 29.08.1994 по 26.02.1997 без надання документів про сплату страхових внесків.

В той же час, чітко визначеною позицією законодавця є можливість зарахування до страхового стажу період провадження підприємницької діяльності з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003р., при цьому, на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а не на підставі довідки про сплачені страхові внески.

Визначений період по 31 грудня 2003 року обумовлений тим, що з 01.01.2004 набрав чинність Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, яким вперше визначено поняття страхового стажу як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, враховуючи те, що позивач здійснював підприємницьку діяльність в період до набрання чинності Законом №1058, а законодавець передбачав можливість зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності до 31.12.2013 на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, то враховуючи конституційне право особи на пенсійне забезпечення, а також приймаючи до уваги однаковий правовий статус «суб`єкта підприємницької діяльності» який існував як в період здійснення позивачем підприємницької діяльності так і в період з 01.01.1998 (період зазначений в Законі №1058), суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 29.08.1994 по 26.02.1997 на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду у постанові від 26.10.2018 року № 643/20104/15-а, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки у вказаній справі Верховним Судом не розглядалось питання щодо можливості зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності, з урахуванням змін, які були внесенні до Закону №1058 (зміни внесені Законом № 2148-VIII від 03.10.2017), до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (зміни внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №793), якими визначена можливість віднесення таких періодів діяльності до страхового стажу без надання довідок про сплачені страхові внески.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову.

З огляду на задоволення позову на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору: за подання позову 1073,60грн., за подання апеляційної скарги 16.10,40грн., а всього 2684,0грн.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №160/1110/23 скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні періоду здійснення підприємницької діяльності з 29.08.1994 р. по 26.02.1997 р. до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 29.08.1994 р. по 26.02.1997 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684,0грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ч.5 ст.291 КАС України.

Повний текст постанови складено 01.06.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк