Справа № 480/9325/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 р.Справа № 480/9325/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ломоновської Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2022, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, м. Суми, повний текст складено 24.10.23 року по справі № 480/9325/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту - ГУНП в Сумській області), третя особа ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ), в якому просив суд першої інстанції визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №106071, винесений 07.09.2021 року інспектором СПДН Сумського РУП ГУНП у Сумській області лейтенантом поліції Калініним Артемом Миколайовичем стосовно ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених ним вимог посилався на те, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №106071, винесений 07.09.2021 року інспектором СПДН Сумського РУП ГУНП у Сумській області лейтенантом поліції Калініним Артемом Миколайовичем стосовно ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №106071, винесений 07.09.2021 року інспектором СПДН Сумського РУП ГУНП у Сумській області лейтенантом поліції Калініним Артемом Миколайовичем стосовно ОСОБА_1 .

Головне управління Національної поліції в Сумській області не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №480/9325/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Сумській області. Прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні вимог позивача відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не погоджується, вважає, що суд першої інстанції наявним у справі доказам не надав належної оцінки, помилково прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Вважає, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника є правомірним, винесений уповноваженою особою, у порядку та спосіб визначений чинним законодавством та безпідставно оскаржується позивачем. Посилається, що ГУНП у Сумській області з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не згодне та вважає, що судом першої інстанції наявним у справі доказам не надано належної оцінки, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, в порушення ст.242 КАС України не вжито заходів щодо правильного застосування законодавства та винесення законного і обґрунтованого судового рішення, у зв`язку з чим вищезазначене судове рішення підлягає скасуванню. Під час ухвалення рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що належним чином підтвердженого факту домашнього насильства з боку позивача встановлено та зафіксовано не було, а відповідно і не було підстав для вирішення питань для винесення заборонного припису з огляду на те, що факт домашнього насильства було встановлено виключно на підставі пояснень ОСОБА_3 . Зазначає, що процедура винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника визначена приписами розділу II Порядку №654. Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Відтак, з урахуванням вимог Порядку №654 терміновий заборонний припис винесено уповноваженою особою, за заявою постраждалої особи за результатами оцінки ризиків. Окремо зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції помилково було надано оцінку матеріалам ЄО М952782 за зверненням ОСОБА_1 на службу «102». Результати розгляду матеріалів ЄО жодним чином не впливають та не могли впливати на процедуру розгляду заяви ОСОБА_2 , за наслідком розгляду якої було винесено терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_1 . Крім того, зазначає, що термін дії оспорюваного припису 5 діб до 19:15 год. 11.09.2021. Тобто, на час звернення позивача до суду з даним позовом (17.09.2021) заборонний припис вичерпав свою дію і не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, у зв`язку з чим, не потребує додаткового скасування у судовому порядку. Також, зазначає, що під час розгляду справи в судовому засідання питання наявності відомостей про позивача у реєстрі осіб, що вчинили домашнє насильство взагалі не досліджувалися. Окрім того матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо внесення позивача до реєстру осіб, що вчинили домашнє насильство та взяття кривдника на профілактичний облік.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу (за підписом його представника), в якому він посилається на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а відтак прохав суд апеляційну скаргу ГУНП у Сумській області залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 по справі №480/9325/21 - без змін.

ГУНП у Сумській області було подано відповідь на відзив, в якому посилаючись на те, що доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, є необґрунтованими, прохало задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції на адресу третьої особи, ОСОБА_2 , яка міститься в матеріалах справи, направлялися судові документи (копії ухвал про відкриття провадження у даній справі та про призначення даної справи до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні, копія апеляційної скарги, судова повістку на 11.04.2023 о 11:30), а також судові повістки на 02.05.2023 о 10:00, на 30.05.2023 о 10:00, проте до Другого апеляційного адміністративного суду поверталися поштові конверти з відміткою відділення поштового зв`язку про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч.11 ст.126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, третя особа, ОСОБА_2 , вважається такою, що належним чином повідомлена про судове засідання на 30.05.2023 року о 10:00.

Позивач та відповідач були про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлений заздалегідь та належним чином.

Позивач та його представник у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечили проти вимог апеляційної скарги, прохали її відхилити.

Відповідач (його представник) у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, прохав її задовольнити.

Третя особа, ОСОБА_2 , у судове засідання не прибула.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 .

Під час шлюбу народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13.10.2013 року у справі №591 /7292/13-ц, шлюб між подружжям, який зареєстрований 17.07.2010 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 796, розірвано.

Після розірвання шлюбу позивач та третя особа у справі продовжують проживати у спільній квартирі АДРЕСА_1 , яка рішенням Зарічного районного суду м, Суми від 17.12.2013 року у справі №591/9166/13-ц визнана спільною частковою власністю подружжя, що підтверджується довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 13.09.2021р.

07.09.2021 року, прибувши на виклик, інспектором СПДН Сумського РУП ГУНП у Сумській області лейтенантом поліції Калініним Артемом Миколайовичем було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 106071 у зв`язку із скоєнням ОСОБА_1 домашнього насильства 02.09.2021 року о 22:00 год.

У приписі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив конфлікт, який полягав у психологічному тиску відносно гр. ОСОБА_2 . Постраждала особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 19 год. 15 хв. 07.09.2021 року та діє до 19 год. 15 хв. 11.09.2021 року.

Позивач, не погодившись з вказаним приписом, звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №106071, винесений 07.09.2021 року інспектором СПДН Сумського РУП ГУНП у Сумській області лейтенантом поліції Калініним Артемом Миколайовичем стосовно ОСОБА_1 , є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1,2 ст.55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту - Закон України № 2229-VIII).

Приписами ч.1 ст.1 Закону України № 2229-VIII надано наступні визначення понять:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3);

- кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6);

- особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8);

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14);

- терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства (п. 16).

Відповідно до ст.3 Закону України № 2229-VIII предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема колишнє подружжя.

Згідно з п.4 ч.1 ст.10 Закону №2229-VIII до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать, зокрема винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.

Статтею 24 Закону № 2229-VIII передбачено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Частинами 1, 2, 4-6 ст.25 Закону № 2229-VIII визначено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України (ч. 9 ст. 25 Закону № 2229-VIII).

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України (ч.11 ст.25 Закону №2229-VIII).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 серпня 2018 року №654 затверджено Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника (далі по тексту - Порядок № 654).

Відповідно до п.1,2 розділу ІІ Порядку №654 терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Отже, з урахуванням наведеного вище, підставою для винесення термінового заборонного припису є встановлення працівниками поліції факту вчинення домашнього насильства у будь-якій його формі.

При цьому, лише у разі виявлення факту домашнього насильства, залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону № 2229-VIII.

Колегія суддів зазначає, що винесенню термінового заборонного припису передує процедура оцінки ризиків, яка регламентована Порядком проведення оцінки ризиків домашнього насильства, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України 13 березня 2019 року № 369/180 (далі по тексту - Порядок №369/180).

Згідно приписів п.1 розділу ІІ Порядку № 369/180 оцінка ризиків проводиться за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства, передбачених у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства згідно з додатком до цього Порядку, шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Відповідно до п.2, п.3 розділу ІІ Порядку № 369/180 за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку № 369/180).

Згідно з п. 6 Порядку № 369/180, дві відповіді "Так" на запитання з № 1 - 6 та на будь-яку кількість запитань з №7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з № 1 - 6 та на щонайменше сім і більше запитань з № 7 - 27 або жодної відповіді на запитання з № 1 - 6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з № 1 - 6 та на не більше ніж шість запитань з № 7 - 27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.

Якщо на всі запитання отримано відповіді "Без відповіді / Невідомо", поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Пунктом 7 порядку № 369/180 визначено, що залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

З огляду на наведене вище, результати оцінки ризиків є обов`язковими для поліцейського уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

При цьому, без належного складання оцінки ризиків поліцейський уповноваженого підрозділу поліції не спроможний визначити рівень небезпеки: високий, середній або низький, та не може з`ясувати обставин конфлікту та виявити чинники й умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Так, з наявної в матеріалах справи копії форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.40) вбачається, що в ній мається відповідь "Так" на одне запитання з № 1 - 6, при цьому на питання № 7 - 27 відповіді «Так» відсутні, а пункти 3-13 не заповнені взагалі.

Отже, з наведеної форми фактично не можливо встановити, яким чином поліцейський встановив рівень небезпеки як «середній», оскільки необхідною умовою для визначення такого рівня є наявність відповіді "Так" на одне запитання з № 1 - 6 та на щонайменше сім і більше запитань з № 7 - 27 або жодної відповіді на запитання з № 1 - 6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з №7 - 27 у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Неможливо у цьому випадку визначити рівень небезпеки і як «низький», оскільки для його наявності необхідно мати відповідь «Так" на одне запитання з № 1 - 6 та на не більше ніж шість запитань з № 7 - 27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, чого також не було.

Дві відповіді "Так" на запитання з № 1 - 6 та на будь-яку кількість запитань з № 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також відповіді "Без відповіді / Невідомо" на всі запитання надають підстави поліцейському оцінити рівень небезпеки як «високий», проте у цьому випадку такі відповіді відсутні.

Отже, із наданої копії форми не вбачається, що поліцейським під час дослідження та оцінки ризиків вчинення домашнього насильства були належним чином враховані всі обставини, які в подальшому мали наслідком винесення оскаржуваного позивачем термінового заборонного припису.

Крім того, з матеріалів даної справи вбачається, що факт домашнього насильства було фактично встановлено виключно на підставі пояснень ОСОБА_3 , в якій остання вказала на те, що ОСОБА_1 під час конфлікту виражався на її адресу нецензурними словами, ображав її , чим завдав їй психологічних страждань.

Колегія суддів зазначає, що встановлення факту домашнього насильства лише за заявою особи, яка начебто піддавалась домашньому насильству, у випадку коли інша особа (кривдник) заперечує вчинення домашнього насильства, не може бути визнана об`єктивним.

Згідно копії талону - повідомлення ЄО №52782 та рапорту поліцейського за результатами відпрацювання, ОСОБА_1 звернувся до служби 102 із повідомленням про те, що 02.09.2021 року о 22:43 за адресою їх проживання, колишня дружина чинить сварку, не дає спати, підняла дитину, хватає ножі кухонні, говорить, що буде виховувати заявника. В будинку є дитина (а.с.67).

За наслідками вказаного звернення та приїзду поліцейських, останніми складено рапорт, що прибувши на місце виклику конфлікт було вичерпано. Колишня дружина мала ознаки алкогольного сп`яніння, повідомляла, що заявник завдав їй тілесних ушкоджень, але, тілесних ушкоджень не мала. Проведена профілактична бесіда для уникнення порушень в майбутньому (а.с.68).

Згідно копії пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 02.09.2021 його колишня дружина повернулася додому з ознаками алкогольного сп`яніння, поводила себе агресивно, почала шукати ножі, після чого він викликав працівників поліції (а.с.39).

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку відповідач повинен був вжити відповідні заходи щодо з`ясування об`єктивної істини - опитати сусідів, інших мешканців домоволодіння, встановити чи перебуває особа кривдника у стані сп`яніння, оглянути постраждалу особу на факт тілесних ушкоджень, залучити свідків, переглянути відео події чи аудіо запис за наявності, тощо, для з`ясування того чи дійсно позивач вчиняв дії, які можуть бути кваліфіковані, як домашнє насильство.

При цьому, лише після того, як факт домашнього насильства підтверджено об`єктивними доказами, відповідач у справі мав право переходити до оцінки ступенів ризиків та вирішення питання про винесення термінового заборонного припису.

Однак, з матеріалів даної справи вбачається та фактично не спростовано відповідачем, що установленого та зафіксованого факту домашнього насильства з боку позивача не було, а відтак і підстав для вирішення питань для винесення вказаного вище припису не було.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції помилково було надано оцінку матеріалам ЄО М952782 за зверненням ОСОБА_1 на службу « 102», оскільки результати розгляду матеріалів ЄО жодним чином не впливають та не могли впливати на процедуру розгляду заяви ОСОБА_2 , за наслідком розгляду якої було винесено терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_1 , то колегія суддів не приймає вказані доводи до уваги, оскільки вони не спростовують факту відсутності об`єктивного встановлення факту домашнього насильства з боку позивача у відношенні ОСОБА_2 та врахування поліцейським всіх обставин під час дослідження та оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, які в подальшому мали наслідком винесення оскаржуваного позивачем термінового заборонного припису.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що належним чином підтвердженого факту домашнього насильства з боку позивача встановлено та зафіксовано не було, а відповідно і не було підстав для вирішення питань для винесення заборонного припису, є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із вказаними вище висновками суду у даній справі.

Крім того, з огляду на викладене вище, доводи відповідача зазначені у відповіді на відзив на апеляційну скаргу про те, що посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваного припису не спростовують здійсненого ним домашнього насильства та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного припису, з посиланням на правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №753/4366/17, від 11.09.2018 у справі №826/11623/16, від 14.08.2018 у справі №826/15341/15 є необґрунтованими. Посилання на вказані правові позиції суд не приймає, оскільки вони не впливають на вирішення даної справи, а відтак підстави для їх врахування у даній справі відповідно до ч.5 ст.242 КАС України відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що термін дії оспорюваного припису 5 діб до 19:15 год 11.09.2021, тобто, на час звернення позивача до суду з даним позовом (17.09.2021) заборонний припис вичерпав свою дію і не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, у зв`язку з чим, не потребує додаткового скасування у судовому порядку, а також доводів апеляційної скарги про те, що в судовому засіданні суду першої інстанції питання наявності відомостей про позивача у реєстрі осіб, що вчинили домашнє насильство взагалі не досліджувалися, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо внесення позивача до реєстру осіб, що вчинили домашнє насильство та взяття кривдника на профілактичний облік, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, оскільки зазначене не спростовує право останнього на оскарження вказаного припису у судовому порядку, а закінчення терміну дії цього припису не означає, що цей акт індивідуальної дії не впливав на його права та обов`язки та настання негативних наслідків для нього, у т.ч. можливе внесення до реєстру осіб, що вчинили домашнє насильство. При цьому, строк звернення із адміністративним позовом до суду щодо оскарження вказаного припису не є порушеним позивачем.

З огляду на наведене вище, посилання відповідача у відповіді на відзив на апеляційну скаргу про те, що позивач не надав разом із позовною заявою та під час розгляду справи доказів того, що винесення термінового заборонного припису мало негативні наслідки для позивача, у зв`язку з чим, на його думку, права його були порушені, є необґрунтованими та такими, що не впливають на вирішення даної справи.

Крім того, щодо доводів відповідача, викладених у відповіді на відзив на апеляційну скаргу про те, що оскаржуваний терміновий заборонний припис, як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням і спливом часу, на який він виносився, а тому його оскарження після закінчення терміну дії не є належним способом захисту права позивача, оскільки навіть ймовірне наступне скасування припису не може призвести до відновлення попереднього стану, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, з огляду на вже зазначене вище, та зазначає, що оскарження вказаного припису є належним способом захисту прав позивав, який останній і реалізував, шляхом звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника є правомірним, винесений уповноваженою особою, у порядку та у спосіб, визначений законодавством та безпідставно оскаржується позивачем, є необґрунтованими та суперечать висновкам суду у даній справі.

Враховуючи викладене вище, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, у відповіді на відзив на апеляційну скаргу є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, а відтак не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №106071, винесений 07.09.2021 року інспектором СПДН Сумського РУП ГУНП у Сумській області лейтенантом поліції Калініним Артемом Миколайовичем стосовно ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірності його рішення (термінового заборонного припису), яке є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Правові підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 по справі № 480/9325/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 05.06.2023 року