Справа № 300/5316/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/5316/22 пров. № А/857/7126/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі № 300/5316/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Південно-західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїГомельчук С.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 позов ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 30.11.2022 №248-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 з 01.12.2022 на посаді головного державного інспектора відділу з питань гігієни та експертизи умов праці в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області та стягнуто з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2022 по 06.03.2023 у сумі 21502,47 грн із утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13.03.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Булавинець Микола Миколайович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Управління Держпраці в Івано-Франківській області судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Додатковим судовим рішенням в адміністративній справі № 300/5316/22 від 23 березня 2023 року стягнуто з Управління Держпраці в Івано-Франківській області (, вул. Василіянок, 62 а, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн (три тисячі гривень).

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлене рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, на їх не співмірність та необґрунтованість, позаяк підготовка додатків до позовної заяви не потребує професійної навички, а складання позовної заяви включає підготовку правової позиції та стратегії захисту порушеного права. Також зазначає про відсутності детального опису правових послуг, та надання позивачем квитанції про оплату послуг правничої допомоги, яка не стосується договору у цій справі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги позивач в особі його представника повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та третя особа повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на їх поштову адресу, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення заяви позивача з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок правничої допомоги дещо завищений у співвідношенні до складності справи та обсягом фактично наданих позивачу послуг та є неспівмірним зі складністю виконаних адвокатом робіт. У зв`язку із чим, суд дійшов до висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.03.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Булавинець Микола Миколайович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Управління Держпраці в Івано-Франківській області судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Заява мотивована тим, що між адвокатом Булавинцем Миколою Миколайовичем та Острижнюк Оксаною Іванівною було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2022. Також між вищевказаними сторонами підписано Акт про надання правничої допомоги на цю ж суму з розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг) від 10.03.2023. Окрім того, адвокатом подано квитанцію про оплату Острижнюк Оксаною Іванівною послуг адвоката на суму 5000 грн.

Представником Острижнюк О. І. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи, надано суду копії: договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2022; акту про надання правничої допомоги на цю ж суму з розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг) від 10.03.2023; квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 5000 грн.

Акт про надання правничої допомоги з розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг) від 10.03.2023 містить інформацію погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, а саме:

- проведення консультацій з клієнтом, з метою з`ясування обставин справи, правовий аналіз документів, підготовка правової позиції, стратегії та тактики захисту, пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах - 1,5 год (1500 грн);

- складання позовної заяви та додатків до неї - 2,0 год (2000 грн);

- юридичний аналіз відзиву на позовну заяву, підготовка та подання до суду відповіді на відзив та заяви про долучення доказів з додатками - 1,5 год (1500 грн).

Згідно зі змістом вищевказаного договору між адвокатом Булавинцем Миколою Миколайовичем та Острижнюк Оксаною Іванівною, розмір винагороди (гонорару) становить 1000 грн за годину роботи адвоката.

20.03.2023 від Управління Держпраці в Івано-Франківській області надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу. У якому зазначено, що заявлена представником сума витрат є неспівмірною та завищеною. Вказує, що станом на сьогодні Управління Держпраці в Івано-Франківській області знаходиться на стадії припинення, тому зазначена сума заявлених витрат на правничу допомогу є непосильною.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 139 КАС Установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Такі докази понесення судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отож, з приведених положень КАС України слідує, що докази про понесення судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 7 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи убачається, що первинно заява про стягнення судових витрат у даній справі була викладена у позовній заяві. Розгляд справи здійснено судом першої інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення сторін. Відповідно до частини 8 ст.262 КАС України судові дебати у справах спрощеного позовного провадження не проводиться, а відтак з огляду на приведені положення законодавства позивач може звернутися із відповідною заявою та доказами докази про відшкодування понесених судових витрат на протязі п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до супровідного листа Івано-Франківського окружного адміністративного суду (а.с. 59), копію рішення направлено позивачу лише 09.03.2023 року.

Відтак, подання позивачем 13.03.2023 року підтверджуючих документів та заяви про ухвалення додаткового рішення з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката не вказує на порушення позивачем установлених строків звернення до суду із заявою про стягнення судових витрат.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, які стосуються стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) - ч.7 ст. 139 КАС України.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (ч. 9 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. 134 КАС України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації та пов`язаності таких витрат з розглядом певної справи. Такі докази, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 вказаного Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо не надання детального розрахунку витрат на правову допомогу, то колегія суддів зазначає, що такий розрахунок в даному випадку приведений у акті наданих послуг від 10.03.2023року. При цьому суд зауважує, що Кодекс адміністративного судочинства не покладає на сторін обов`язку з приводу подання такого детального розрахунку витрат на правову допомогу у формі окремого документу та не виключає можливості відображення його даних у будь-якому іншому документі, в тому рахунку і акті виконаних робіт (наданих послуг).

Окрім того, з долученої копії акту наданих послуг у даній справі слідує, що сторонами розкрито зміст та суть наданих послуг професійної правничої допомоги, а також обсяг витраченого адвокатом часу на їх надання.

Стосовно наданої позивачем послуги зі складання позовної заяви (разом із додатками), то на її підготовку позивачем затрачено 2 години, а вартість такої послуги визначено в обсязі 2000 грн, що на переконання суду є співмірним зі складністю справи та виконаним обсягом наданих послуг та часом, витраченим адвокатом на надання такої послуги, значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи для сторони.

З приводу надання такої послуги, як проведення консультацій з клієнтом, з метою з`ясування обставин справи, правовий аналіз документів, підготовкою правової позиції, стратегії та тактики захисту, пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах - 1,5 год (1500 грн) та юридичного аналізу відзиву на позовну заяву, підготовка та подання до суду відповіді на відзив та заяви про долучення доказів з додатками - 1,5 год (1500 грн), то колегії суддів вважає слушними зауваження скаржника про те, що послуги з правового аналізу документів, підготовка правової позиції, пошуку та аналізу актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах є такими, що охоплюється послугою зі складання позовної заяви.

Водночас, колегія суддів зазначає, що надання адвокатом послуг щодо з`ясування обставин справи та узгодження стратегії захисту порушеного права особи, за своєю суттю передують підготовці позовної заяви, а відтак є окремою стадією надання послуг професійної правничої допомоги. Складання ж відзиву на позовну заяву також є окремою процесуальною дією, яка охоплюється поняттям професійної правничої допомоги. Відтак, вказаний вид послуг, підлягає відшкодуванню позивачу.

Відносно ж доводів відповідача з приводу не підтвердження позивачем факту оплати адвокату послуг на професійну правничу допомогу у цій справі, то колегія суддів зазначає, що з огляду на положення ст. 134 та ч. 7 с.139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам складу та розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, та урахувавши відсутності юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обсяг послуг професійної правничої допомоги наданий у цій справі не потребувала надмірного, значного обсягу юридичної роботи, оскільки основні доводи у даній справі, відображені у численних судових рішеннях в аналогічних спорах і саме такі доводи були і відображені адвокатом при підготовці позовної заяви. З урахування приведених критеріїв пропорційності, колегія суддів вважає підставним присудження на користь позивача за рахунок фінансування відповідача витрат на професійну правничу допомогу в обсязі 3000 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Натомість, відповідач не довів жодними належними доказами, що присуджена сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі в обсязі 3000 грн є завищеною або неспіввісною з зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі № 300/5316/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос