Справа № 140/4967/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/4967/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови №350767 від 30.01.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою до нього, як до автомобільного перевізника, застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн за відсутність під час перевезення вантажів транспортним засобом DAF НОМЕР_1 (під керуванням водія - ОСОБА_2 ) документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме карти водія та щоденного реєстраційного листа режимів праці та відпочинку.

Позивач вважає протиправним рішення №350767 від 30.01.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу, оскільки він у спірних відносинах є лише власником транспортного засобу, натомість автомобільним перевізником виступає ОСОБА_3 , якій транспортний засіб DAF НОМЕР_1 був переданий на підставі договору оренди №06/01 від 06.01.2023. Про те, що ОСОБА_3 є автомобільним перевізником зазначено і в товаро-транспортній накладній, посилання на яку є в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №333706 від 12.01.2023.

Відтак, вважає рішення про застосування адміністративно-господарського штрафу таким, що суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача Курцеба Н.І. позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови, прийнятої у зв`язку із порушенням позивачем вимог ст.ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (відсутність на момент перевірки картки водія та його щоденного реєстраційного листка режимів праці та відпочинку за 12.01.2023).

Вказала на те, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинні мати водії для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, зазначений у ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до п.6.1 Положення про робочий час та відпочинок водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06 2010рних, автобуси, що використовуються для нерегулярних та регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими повіреними тахографами.

Маса транспортного засобу DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 8735 кг (більше 8 тонн).

Відповідно до п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР ( 994_016 ), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Щодо тверджень позивача, що він не є автомобільним перевізником, вказала, що будь-якої інформації про трудові, орендні правовідносини або ж інші відомості, які могли бути враховані під час проведення рейдової перевірки під час її проведення надано не було.

Звертає увагу, що надана під час перевірки ТТН не дає можливості персоніфікувати перевізником саме ФОП ОСОБА_3 . Надана ТТН не містить ані імені, по-батькові зазначеної особи, ані РНОКПП, ані вказівки на статус ФОП, ані адреси її реєстрації. Таким чином надана ТТН не містила достатніх відомостей, які були б самостійною підставою для встановлення перевізника саме ФОП ОСОБА_3 .

Зазначає, що згідно Закону України Про автомобільний транспорт для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Наведені норми законодавства дають підстави вважати, що у разі передачі права користування транспортним засобом фізичній або юридичній особі, на підставі договору оренди транспортного засобу, у межах господарських відносин, позивач або орендар повинні були звернутися до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за оформленням і видачею тимчасового реєстраційного документа на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Проте, в матеріалах позову відсутні підтвердження користування транспортним засобом іншим суб`єктом господарювання.

Крім того, під час проведення перевірки водій не повідомляв інспекторів про наявність договору оренди транспортного засобу або іншого договору, що встановлює правові підстави для користування і (або) розпорядження належним позивачу транспортним засобом

А тому, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до позивача правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 17000, 00 грн за порушення вимог статей 39, 48 Закону України Про автомобільний транспорт.

У відповіді на відзив від 04.05.2023 позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити повністю. Додатково вказав, що обов`язок забезпечити водія картою водія та зобов`язати використовувати її покладається на ФОП ОСОБА_3 , оскільки позивач не має ніякого відношення до її господарської діяльності. Водій ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_3 , що підтверджується належними доказами. Зауважує, що предметом спору по даній справі є виключно притягнення до відповідальності згідно оскаржуваної постанови неналежного автомобільного перевізника. Суб`єкт владних повноважень повинен вжити всіх можливих заходів для отримання необхідних документів для прийняття оскаржуваної постанови. Натомість відсутні підтвердження встановлення особи автомобільного перевізника, не подано запит для встановлення працевлаштування водія, не подано запрошення на розгляд справи ОСОБА_3 . Зауважує, що транспортний засіб на момент перевірки був переданий орендарю ( ОСОБА_3 ), а обов`язок отримання тимчасового реєстраційного талону покладено на орендаря.

У додаткових поясненнях від 15.05.2023 представник відповідача підтримала доводи та аргументи викладені у відзиві на позов, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

На підставі направлення на рейдову перевірку №013474 від 09.01.2023 та щотижневого графіка перевірок посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Укртрансбезпеки 12.01.2023 проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 48, 49, 18).

Зокрема, було перевірено транспортний засіб DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював перевезення вантажу (товару) автомобільною дорогою Н-17, згідно ТТН №4-00000005 від 12.01.2023.

За результатами перевірки складено акт додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень і вантажів автомобільним транспортом №333706 від 12.01.2023, у якому зафіксовано порушення суб`єктом господарювання ст. 34, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме під час перевезення вантажів у водія була відсутня картка водія та щоденний реєстраційний листок режимів праці та відпочинку за 12.01.2023. Також в акті перевірки №333706 від 12.01.2023 вказано, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , перевізник згідно ТТН ОСОБА_3 (а.с.18).

Посадовими особами відповідача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №350767 від 30.01.2023, якою до суб`єкта господарювання перевізника ОСОБА_1 на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн (а.с.14).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі Закон № 2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Аналіз зазначеної норми дає підстави вважати, що перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт перевезення для власних потреб.

Як вбачається з наведеного, визначення особи перевізником не залежить від обраного та зареєстрованого ним КВЕД. Тобто дія закону поширюється на фізичних чи юридичних осіб - автомобільних перевізників, які в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозять вантаж й для власних потреб в тому числі.

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку № 1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із п. 12 14 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку № 1567.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені вимоги до автомобільного перевізника, згідно яких він зобов`язаний: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирі

Стаття 48 Закону №2344-ІІІ визначає перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинен мати водій для здійснення вантажних перевезень, зазначений у ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до п.6.1 Положення про робочий час та відпочинок водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зі України №340 від 07.06 2010, автобуси, що використовуються для нерегулярних та регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Як вбачається з відзиву представника відповідача маса транспортного засобу DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 8735 кг (більше 8 тонн).

Відповідно до п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР ( 994_016 ), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

З матеріалів справи вбачається, що наявність тахографу у перевіреному транспортному засобі та здійснення зазначеним транспортним засобом саме внутрішніх перевезень позивачем не заперечується та не є спірними обставинами. Не заперечується також факт відсутності у водія ОСОБА_5 картки водія та щоденного реєстраційного листка режимів праці та відпочинку за 12.01.2023.

Однак позивач заперечує ту обставину, що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», стверджуючи, що у даному випадку таким перевізником була ОСОБА_3 .

Суд вважає такі доводи позивача підставними та обгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

У відділі державного нагляду (контролю) у Волинській області Укртрансбезпеки була наявна інформація про те, що згідно товарно-транспортної накладної N9 4-00000005 від 12.01.2023 автомобільним перевізником є ОСОБА_3 , натомість позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 (про вказані обставини зазначено в акті перевірки №333706 від 12.01.2023).

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та має КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду) тощо (а.с.23, 24).

Водій ОСОБА_2 , який 12.01.2023 здійснював керування транспортним засобом DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 працює на посаді водія у ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується наказом «Про прийняття на постійну роботу» від 13.10.2022 №10/1 та повідомленням про прийняття на роботу/укладення гіг-контракту від 13.10.2022 (а.с.21,25).

З матеріалів справи також вбачається, що між ФОП ОСОБА_1 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (Орендар) 06.01.2022 укладено договір оренди транспортного засобу №06/01 від 06.01.2023.

Відповідно до пункту 1.1. Договору № 06/01 Орендодавець зобов`язується передати Орендарю у строкове платне користування транспортний засіб: марка, модель DAF, рік випуску 2010, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 6693, комерційний опис FA CF 65.220, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з пунктом 3.1. Договору № 06/01 передача в оренду і повернення транспортних засобів здійснюється за актами прийому-передачі, які підписуються сторонами. В актах прийому-передачі сторони фіксують стан транспортних засобів та зазначають інші необхідні відомості про транспортні засоби (а.с.28-30).

10.01.2023 орендодавцем та орендарем підписано акт приймання-передачі транспортного засобу (модель DAF, рік випуску 2010, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 6693, комерційний опис FA CF 65.220, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на виконання договору оренди транспортного засобу №06/01 від 06.01.2023 (а.с.31).

У матеріалах справи є також наявна товарно-транспортна накладна №4-00000005 від 12.01.2023 з якої вбачається, що автомобільним перевізником та вантажовідправником товару є ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) (а.с.51)

Суд зауважує, що посилання на ТТН №4-00000005 від 12.01.2023 є наявне в акті перевірки №333706 від 12.01.2023 (зокрема вказано, що перевізником згідно ТТН є ОСОБА_3 ) .

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не було доведено факту вчинення позивачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (яке йому інкримінується) та не доведено, що саме він виступав автомобільним перевізником у правовідносинах, що склалися.

Актом перевірки зафіксовано лише загальні відомості про автомобіль (марка, номерний знак), серія і номер свідоцтва про реєстрацію, дані про водія. Крім того, в акті перевірки є посилання на те, що згідно ТТН №4-00000005 від 12.01.2023 перевізником є ОСОБА_3 .

Суд підкреслює, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Як було з`ясовано судом, на момент проведення перевірки 12.01.2023 між позивачем та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди транспортного засобу, яким здійснювалися вантажні перевезення. Відповідно до акта прийому-передачі автомобіля від 10.01.2023, даний транспорт було передано орендарю.

Вказане підтверджує ту обставину, що на момент проведення перевірки відповідачем, позивач не здійснював експлуатацію даного транспортного засобу, оскільки він вибув з його володіння.

Суд вважає, що належність на праві власності транспортного засобу DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 позивачу не може бути підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, оскільки відповідач не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 12.01.2023 позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення вантажів та що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

Крім того, водій ОСОБА_2 на момент виникнення спірних правовідносин не перебував у трудових відносинах з позивачем, а працював у ФОП ОСОБА_3 , про що свідчить відповідний наказ від 13.10.2022 №10/1.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем у справі не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем порушення, за яке передбачена відповідальність абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ, а тому оскаржена постанова №350767 від 30.01.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Окрім того, суд звертає увагу, що справа про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт розглядалась відповідачем 30.01.2023 за відсутності позивача. І хоча ОСОБА_1 належним чином повідомлявся відповідачем про дату, час та місце розгляду справи, а його неявка не перешкоджала розгляду справи згідно пунктів 25-27 Порядку №1567, однак у даному випадку, доречніше було відкласти розгляд вказаної справи з метою з`ясування питання належного автомобільного перевізника, чого відповідачем зроблено не було.

Відтак, оскаржувана постанова №350767 від 30.01.2023, на думку суду, прийнята необгрунтовано (тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення) та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, що в кінцевому підсумку призвело до притягнення до адміністративно-господарської відповідальності не тієї особи, яка повинна нести відповідальність за скоєне правопорушення законодавства про автомобільний транспорт.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути саме за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, структурним підрозділом якого (без права юридичної особи) є Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області, судовий збір у розмірі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 22.03.2023 №.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 30.01.2023 №350767 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, місто Київ, вулиця Антоновича, 51, ідентифікаційний код 39816845) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (43020, м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3)

Суддя Т.М. Димарчук