Справа № 348/966/23
Суддя: Матолич В. В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/966/23

Провадження № 2-а/348/13/23

30 травня 2023 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної Служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АА №00005277 від 17.02.2023,

інші учасники представник відповідача - Крайник О.В.

Процесуальні дії у справі.

20.04.2023 ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Капак В.М., пред`явив позов, відповідно до якого просить постанову старшого державного інспектора Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюка Л. М. у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 17.02.2023 серії АА №00005277 скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення. В обгрунтування позову наводить таке. 12.04.2023 батько позивача у телефонному режимі дізнався від державного виконавця Дімнича Т.І. про перебування на примусовому виконанні у відділі ДВС оскаржуваної постанови. Копію постанови позивач не отримав, оскільки у постанові зазначено неправильно його адресу. Копію постанови отримали на адвокатський запит 17.04.2023. Згідно з відміткою у закордонному паспорті позивач виїхав за межі України 31.01.2023, а тому не міг фізично отримати поштовим зв`язком оскаржувану постанову, навіть якби така і була надіслана. На офіційному сайті також немає тексту вказаної постанови. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником т/з DАF 95 ХР 380, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до оскаржуваної постанови позивача визнали винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та наклали адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51000,00 гривень. Санкція ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Таким чином штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян настає у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Тобто для накладення штрафу у розмірі 51000,00 гривень перевищення габаритно-вагових норм має бути більшим за 30%. Однак, відповідно до формулювання правопорушення, визначеного у постанові вказано перевищення габаритно-вагових норм на 30%, що передбачає накладення штрафу у розмірі 34000,00 гривень. Також законодавством передбачено врахування похибки при здійсненні вимірювання 2%, яка на думку позивача не була врахована. Також позивач зазначає, що він не керував належним йому транспортним засобом на час вчинення адміністративного правопорушення. Доказів вчинення ним адміністративного правопорушення у відповідача немає. За таких обставин просить закрити щодо нього справу про адміністративне правопорушення.

21.04.2023 суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі. При відкритті провадження суд врахував доводи позивача щодо отримання копії оскаржуваної постанови з запізненням та не вважає, що заяву слід було залишити без розгляду у зв`язку зі спливом строку звернення до суду.

04.05.2023 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що адресу проживання позивача було зазначено так, як у всіх офіційних документах, оскільки факт вчинення адміністративного правопорушення бувзафіксований в автоматичному режимі і уточнити цю інформацію не було можливості. Зазначила також, що у відповідача є підтвердження про вручення поштового відправлення, відповідно до якого вказано, що позивач отримав копію постанови 07.03.2023 за допомогою засобів поштового зв`язку, а отже відповідач визначений законом обов`язок з надіслання копії постанови позивачу виконав добросовісно. Відповідно до тексту постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі від 17.02.2023 серії АА № 00005277 посадовою особою встановлено, що 26.12.2022 о 14 год. 23 хв. на дорозі Н-18, км 36+718, Тернопільська область, зафіксовано транспортний засіб DAF 95 ХР 380 д.н.з. НОМЕР_1 відповідальна особа (позивач) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 30 % (5,4 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, та перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 37,446 % (4,306 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон. Відповідальність за такі порушення, передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Враховуючи те, що позивач допустив і перевищення загальної маси і перевищення навантаження на вісь транспортного засобу, його притягнули до адміністративної відповідальності за два порушення і визначили розмір адміністративного стягнення відповідно до ст.36 КУпАП, відповідно до санкції статті, яка передбачає відповідальність за тяжче порушення. Правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу WIM67, СRUA-ОЗ-VVЕ. Відповідач надав суду сертифікат відповідності зазначеного технічного засобу UА.ТR. 113-0748/02F-22, відповідно до якого прилад придатний до використання до 22.06.2023. Крім цього, у оскаржуваній постанові вказані розрахунки, якими керувався відповідач при встановленні складу адміністративного правопорушення, з урахуванням похибки. При встановленні особи, яка вчинила правопорушення відповідач керувався інформацією, яка знаходитьсяу державних реєстрах про власника транспортного засобу, а також перевірив, що осіб, яким позивач надав право користування транспортним засобом у реєстрах не визначено. Крім цього, відповідач пересвідчився, що зазначений транспортний засіб не було викрадено. Також відповідач зазначає, що докази вчинення адміністративного правопорушення є беззаперечними, оскільки зафіксовано номерний знак транспортного засобу та було проведено зважування за допомогою придатного до використання технічного приладу. Враховуючи те, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача відповідач діяв в межах повноважень, законно, обгрунтовано та добросовісно, постанова скасуванню не підлягає.

У судове засідання 30.05.2023 позивач не з"явився, 30.05.2023 його представник, адвокат Капак В.М. подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

30.05.2023 представник відповідача у судовому засіданні навела доводи, які зазначено у відзиві, просила у задоволенні позову відмовити.

Суд встановив:

Згідно з постановою серії АА № 00005277 від 17.02.2023 встановлено, що 26.12.2022 о 14:23 год, на автодорозі Н-18, км 36+718, Тернопільська область, зафіксовано транспортний засіб: DAF 95 ХР 380, днз: НОМЕР_1 , при русі якого, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 30% (5,4 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 37,446 % (4,306 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон. Зазначену постанову складено щодо власника транспортного засобу, яким відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є позивач. Постанова відповідає вимогам КУпАП, у постанові зазначено розрахунки з яких виходив відповідач при встановлення перевищення маси, а також є фотоматеріали з місця вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , днз: НОМЕР_1 , власником є позивач, адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №71580945, відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови серії АА № 00005277 від 17.02.2023, боржником є позивач, сума стягнення 102000,00 гривень.

Відповідно до копії паспорта та копії витягу з реєстру територіальної громади, місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 .

Позивач здійснював виїзд за межі України 31.01.2023 та повренувся на територію України 03.02.2023, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з фотографіями з пункту габатирно-вагового контролю, встановлено, що транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався з по вказаній на фото ділянці дороги у вказаний на фотографіях час з перевищенням загальної маси, а також з перевищенням навантаження на вісь.

Відповідно до сертифікату перевірки приладу для зважування дорожніх танспортних засобів у русі, прилад, яким здійснювали вимірювання маси транспортного засобу позивача є придатним до використання з 29.12.2021 до 28.12.2031, це також підтверджено сертифікатом відповідності даного приладу.

Позивачу відповідачем було наідслано копію оскаржуваної постанови, що підтверджується списком рекомендованих відправлень, витягом з мережі інтернет про відстеження поштового відправлення, а також повідомленням про вручення поштового відправлення, на адресу: АДРЕСА_1 .

Оцінка суду.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу. Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Зазначена норма не визнана неконституційною і дій визначених у ст.279-7 КУпАП позивач у встановлений строк не вчинив. Крім цього, такі дії не були вчинені позивачем і у ході судового розгляду справи. Позивач у загальному зазначив у позовній заяві, що не він керував транспортним засобом, особу, яка дійсно ним керувала не зазначив, а також не надав документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу.

За таких обставин, відповідно до вимог законодавства відповідальним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП є власник транспортного засобу.

Що стосується покликання сторони позивача на рішення КСУ від 22.12.2010 №1-34/2010 суд таке відхиляє, оскільки проаналізовані у рішенні норми права не є тотожними з нормами права, якими керувався відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача. Зокрема, у зазначеному рішенні вказано, що стаття 14-1 КУпАП яка міститься в Загальній частині, встановлює особливості притягнення до адміністративної відповідальності саме власників (співвласників) транспортних засобів, однак безпосередньо не визначає складу правопорушення, а тому не може бути самостійною підставою для притягнення до такої відповідальності.

Слід зазначити, що у ч.2 ст.132-1 КУпАП не вказано особу, яка несе відповідальність за це порушення, однак, у ст.14-3 КУпАП зазначено ч.2 ст.132-1 КУпАП як один із складів адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого несе власник транспортного засобу, а також для уникнення випадків необгрунтованого притягнення до відповідальності власників транспортних засобів, якщо вони не були обізнані з тим, що за допомогою їх транспортного засобу було вчинено адміністративне правопорушення визначено дієвий механізм звільнення від адміністративної відповідальності у статті 279-7 КУпАП. Таким чином, законодавець у повному обсязі усунув правову невизначеність на яку звертав увагу у своєму рішенні КСУ.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ході судового розгляду було встановлено, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови дотримався вимог процесуального закону, встановив винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, які також надав суду у ході розгляду позову, винесення постанови та накладення на позивача адміністративного стягнення було здійснено в межах визначених санкцією ч.2 ст.132-1 КУпАП та у визначені КУпАП строки. У постанові наведено відповідні розрахунки, а також є фотодокази вчинення адміністративного правопорушення, що спростовує доводи сторони позивача щодо необгрунтованості постанови. При винесенні зазначеної постанови відповідач діяв добросовісно, у межах наданих йому повноважень. Слід також зазначити, що право особи на участь у процесі прийняття такої постанови не передбачено, що вказано у ч.7 ст.258 КУпАП.

Згідно зі ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у повному обсязі виконав даний обов`язок і у ході судового розгляду довів правомірність винесеної постанови. За таких обставин суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної Служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АА №00005277 від 17.02.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його постановлення.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач - Державна Служба України з безпеки на транспорті, ідентифікаційний код 39816845, місцезнаходження: вул. Антоновича, 51, м. Київ.

Повний текст рішення складено 30.05.2023.

Суддя Матолич В.В.