Справа № 400/5415/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 р. № 400/5415/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тяннікової А.С., представника позивача Михайленка О.В., представника відповідача Суслової М.В. за правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ з особливостями, передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), далі Відділ або відповідач, щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 64347622 зі стягнення виконавчого збору;

зобов`язати Відділ винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 64347622 зі стягнення виконавчого збору.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що Відділ, незважаючи на зміст пункту 5 частини п`ятої, частини восьмої статті 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон), не задовольнив заяву позивача про закінчення виконавчого провадження. Як вказав позивач, стягнення виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця у зв`язку з виконанням одного судового рішення не відповідає нормам Закону, тому, після отримання від ОСОБА_1 відповідної заяви, Відділ був зобов`язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Відділ позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві. Зокрема, відповідач зазначив, що Законом встановлений вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, а повідомлені позивачем обставини у цьому переліку відсутні.

Ухвалою від 31.05.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

В судовому засіданні представник позивача вимоги адміністративного позову підтримав, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити.

Як встановлено судом, в провадженні Відділу перебувало виконавче провадження № 59530359 з виконання виконавчого листа № 2-68/2011, виданого 05.12.2016 Корабельним районним судом м. Миколаєва (далі Виконавчий лист). Згідно з Виконавчим листом, суд ухвалив рішення: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за генеральним кредитним договором № 010/01-04/08-466 від 06.08.2008 у розмірі 533 969,14 доларів США, що еквівалентно 4 252 904,02 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , на підставі договору іпотеки від 11.08.2008, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Реалізацію предмета іпотеки здійснити шляхом продажу предмета іпотеки в порядку процедури виконавчого провадження із встановленням початкової ціни предмета на рівні, нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У виконавчому провадженні № .07.2019 було винесено постанову про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) виконавчого збору в розмірі 425 290,40 грн (далі Постанова про стягнення виконавчого збору, арк. 6).

Про ці обставини зазначено також у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2021 у справі № 400/821/21, копію якої Відділ додав до відзиву.

02.02.2021 головний державний виконавець Відділу Сазонов Дмитро Костянтинович, на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону, виніс постанову ВП № 59530359 про повернення виконавчого документа (Виконавчого листа) стягувачу Акціонерному товариству «КРИСТАЛБАНК» (арк. 5)

В той саме день, 02.02.2021, головний державний виконавець Відділу Сазонов Дмитро Костянтинович, з посиланням на статті 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 64347622 з виконання Постанови про стягнення виконавчого збору (арк. 6).

Законність Постанови про стягнення виконавчого збору та постанови від 02.02.2021 про відкриття виконавчого провадження № 64347622 з виконання Постанови про стягнення виконавчого збору були предметом розгляду у справі № 400/821/21 Миколаївського окружного адміністративного суду. Рішенням від 31.05.2021, що було залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2021, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання цих постанов протиправними та про їх скасування було відмовлено.

01.05.2023 приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, за результатами розгляду заяви АТ «КРИСТАЛБАНК» про примусове виконання Виконавчого листа, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 71696764 (арк. 8), у пункті 3 якої вказав про стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) основної винагороди приватного виконавця у розмірі 425 290,40 грн.

Також 01.05.2023 зазначений приватний виконавець виніс постанову ВП № 71696764 про стягнення з боржника основної винагороди (арк. 9).

09.05.2023 представник ОСОБА_1 подав до Відділу заяву, в якій, зокрема, вказав: «… у зв`язку з тим, що на даний час відбувається фактично подвійне стягнення виконавчого збору та основної винагороди по одному й тому самому виконавчому листу, прошу Вас винести постанову про закінчення виконавчого провадження №64347622 з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №59530359 від 12.07.2019 …» (арк. 10). До цієї заяви були додані копії постанов приватного виконавця від 01.05.2023.

Згідно з частиною другою статті 39 Закону, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

З урахуванням цього, на думку позивача, Відділ мав не пізніше 09.05.2023 винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Незадоволення Відділом заяви ОСОБА_1 стало підставою для звернення його до суду з адміністративним позовом.

При вирішенні справи суд виходив з такого.

Згідно зі статтею 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Перелік підстав для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження наведений у частині першій статті 39 Закону, і у цьому переліку відсутня така підстава для закінчення виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, як факт винесення приватним виконавцем постанови про стягнення з боржника основної винагороди.

На переконання суду, є помилковими доводи позивача про те, що, з огляду на обставини цієї справи, підстави, що наведені у частині першій статті 39 Закону, є загальними, а норми, що містяться у пункті 5 частини п`ятої, частині восьмій статті 27 Закону, є спеціальними.

Згідно з пунктом 5 частини п`ятої статті 27 Закону, виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем. Ця норма містить заборону на стягнення виконавчого збору приватним виконавцем і жодним чином не визначає спосіб дій державного виконавця.

У частині восьмій статті 27 Закону вказано, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Частиною п`ятою статті 5 Закону передбачено, що за заявою стягувача виконавчий документ може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю. Про передачу (прийняття до виконання) виконавчого документа виконавець виносить постанову.

Передача виконавчих документів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

У справі відсутні докази того, що Виконавчий лист був переданий Відділом приватному виконавцю.

Суд встановив відсутність обставин, що зобов`язують виконавця закінчити виконавче провадження, визнав, що доводи позивача про протиправну бездіяльність відповідача ґрунтуються на хибному тлумаченні норм Закону, а вимога про зобов`язання Відділу винести постанову про закінчення виконавчого провадження є безпідставною.

За такого, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати (сплачена позивачем сума судового збору), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна