Справа № 120/5306/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5306/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

29 травня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

30 березня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20 березня 2023 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_2 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ПАТ "Універсал Банк" за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт №1381/1305/ від 29 грудня 2016 року висновками якого встановлено порушення п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на суму 104461,20 грн. та п.п. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму військового збору за результатами 2015 року в сумі 7880,27 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки 17 січня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області винесено податкові-повідомлення рішення, а саме:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання на 130576,50 грн., в тому числі за основним платежем на суму 104461,20 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 26115,30 грн.;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 9850,34 грн., в тому числі за основним платежем на суму 7880,27 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1970,07 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до Вінницького окружного адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року по справі №802/1108/17-а адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № та № від 17.01.2017.

Разом із тим, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року та вирішено ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В подальшому, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2017 по справі №802/941/17-а, стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) податковий борг у сумі 151074,94 грн.

Відповідний податковий борг був погашений позивачем, що підтверджується постановою державного виконавця від 26.11.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП №58147928.

Разом із тим, як зазначив позивач у позовній заяві, незважаючи на сплату ним зобов`язань, податковим органом всупереч положеннями чинного законодавства визначено пеню в сумі 60392,49 грн., у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень п.п. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

При цьому, положеннями п.п 14.1.156. п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Отже, термін «податкове зобов`язання» є вужчим за «грошове зобов`язання» і повністю поглинається останнім, в той час як терміном «грошове зобов`язання» охоплюються не лише податкові зобов`язання, а й штрафні та інші санкції, а також пеня.

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов`язань чітко визначений у ст. 54 ПК України.

Так, положеннями п. 54.1. ст. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 54.3. ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством (п.п. 54.3.1.);

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (п.п. 54.3.2.);

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (п.п. 54.3.3.);

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (п.п. 54.3.5.);

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (п.п. 54.3.6.).

В даному ж випадку, за наслідком проведення перевірки діяльності ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, посадовими особами відповідача було встановлено факт заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на суму 104461,20 грн. та військового збору в сумі 7880,27 грн.

Відповідні обставини слугували підставою для винесення Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області податкових повідомлень-рішень, а саме:

- № від 17.01.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання на 130576,50 грн., в тому числі за основним платежем на суму 104461,20 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 26115,30 грн.;

- № від 17.01.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в сумі 9850,34 грн., в тому числі за основним платежем на суму 7880,27 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1970,07 грн.

Порядок нарахування пені визначено ст. 129 ПК України.

За правилами п. 129.1. цієї статті нарахування пені розпочинається:

- при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом (п.п. 129.1.1.);

- при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (п.п. 129.1.2.);

Нарахування позивачу пені за правилами пп.129.1.2. п. 129.1 ст. 129 ПК України, на переконання суду, відповідає нормам чинного законодавства, оскільки саме ця норма визначає початкову дату для нарахування пені при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки платника податків факту заниження податкового зобов`язання.

Тобто, податковий орган здійснив нарахування пені відповідно до п.п. 129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України, виключно на суму податкового зобов`язання (з податку на доходи фізичних осіб та військовий збір) за відповідні податкові (звітні) періоди, в яких виявлено його заниження.

Крім того, нарахування пені виключно на суму податкового зобов`язання, заниження якого встановлено перевіркою підтверджується витягом розрахунку пені, який відображений у відзиві на позовну заяву.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що нараховуючи пеню за правилами п.п.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України, податковий орган діяв обґрунтовано та правомірно. Оскільки, саме ця норма визначає початкову дату для нарахування пені при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки платника податку факту заниження податкового зобов`язання.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що пеня в даному випадку мала бути нарахована за правилами пп.129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України, з огляду на наступне.

Так, положення п.п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України визначають, що розпочинається нарахування пені у двох випадках:

1) при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки,

2) при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки.

Що стосується першого, то це той випадок, коли за чинним законодавством нарахування певного податку чи збору покладено не на платника податків, а на податковий орган.

Що стосується другого, то він стосується виключно такого грошового зобов`язання, до якого не входить податкове зобов`язання, тобто штрафних і фінансових санкцій.

На користь такого тлумачення і вказує наявність п.п. 129.1.2. п. 129.1 ст. 129 ПК України, як норми, яка встановлює спеціальні правила для порядку нарахування пені на суму податкового зобов`язання, донарахованого за результатами податкової перевірки у зв`язку із виявленням факту його заниження платником.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституції України.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесення спірного рішення. В свою чергу, позивачем не наведено аргументів на спростування тверджень податкового органу.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.