Справа № 2-а/2506/2755/11
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а/2506/2755/11 Суддя (судді) першої інстанції: Требух Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відновлення пенсійних прав, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2011 року визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Чернігова щодо відмови у переведенні пенсії ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Чернігова перевести згідно поданої 19.01.2011 року заяви пенсію ОСОБА_1 на державну і додаткову пенсію по інвалідності 3 групи згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити перерахунок пенсії, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, враховуючи розмір мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за відрахуванням вже сплачених сум.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2011 постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2011 року залишена без змін.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2022 за заявою ОСОБА_1 встановлено судовий контроль за виконанням постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011.

19.12.2022 до суду надійшов звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2022 року визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 09.12.2022 звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011 в справі № 2-а/2506/2755/11 таким, що не підтверджує виконання судового рішення в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить:

1. Змінити ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2022 року в частині незадоволення вимоги наведеної у заяві про встановлення судового контролю та зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести перерахунок його пенсії у зазначений період часу, а саме починаючи з 19.01.2011 року по 31.12.2017 року.

2. Ухвалити нове судове рішення у відповідній частині: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нездійснення перерахунку його пенсії виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, враховуючи розмір мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 19.01.2011 року по 31.12.2017 року та проведення відповідних виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок його пенсії виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, враховуючи розмір мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 19.01.2011 року по 31.12.2017 року та проведення відповідних виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали подати до Деснянського районного суду м. Чернігова звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова суду від 01.04.2011 року, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року у справі № 2-а/2506/2755/11 та рішення Великої Палати ЄСПЛ 12.10.2017 року за № 52836/15.

5. Попередити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач, не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою теж звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким прийняти звіт ГУ в Чернігівській області про виконання постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 09.12.2022 у справі №2-а/2506/2755/11.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Як вірно встановлено судом першої інстанції постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2011 року визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Чернігова щодо відмови у переведенні пенсії ОСОБА_1 на пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова перевести згідно поданої 19.01.2011 року заяви пенсію ОСОБА_1 на державну і додаткову пенсію по інвалідності 3 групи згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити перерахунок пенсії, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, враховуючи розмір мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за відрахуванням вже сплачених сум.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2022 за заявою ОСОБА_1 встановлено судовий контроль за виконанням постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011.

19.12.2022 до суду надійшов звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011.

Так, дослідивши матеріали вищевказаного звіту, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011 виконана не в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до ч.2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, особа, якій належить виконати рішення суду, що набрало законної сили, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання у чіткій відповідності до висновків суду, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, завершальним етапом у передбаченій ст. 382 КАС України процедурі судового контролю за виконання судового рішення є надання судом оцінки поданому відповідачем звіту про виконання рішення суду.

Як вбачається з норм ч. 2 статті 382 КАС України, за наслідком розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд може дійти висновку про виконання або невиконання (неповне виконання) судового рішення. При цьому, в залежності від стану виконання рішення, суд може: 1) встановити новий строк подання звіту; 2) накласти на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у передбаченому розмірі або 3) прийняти звіт і вважати рішення виконаним у належний спосіб, що виключає підстави для прийняття одного із двох зазначених вище рішень.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області звіту вбачається, що на виконання судового рішення відповідачем здійснено позивачу перерахунок пенсії, доплата пенсії за період з 19.01.2011 по 22.07.2011 склала 14420 грн. 94 коп. Однак, вказані кошти не виплачені позивачу, що не заперечується сторонами.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011 в справі №2-а/2506/2755/11 не підтверджує виконання судового рішення в повному обсязі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права, на суд» (Hornsby у. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40 Seordino v. in Italy (Скордіно проти Італії) (по. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 §1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37,

Ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (Hornsby v. Greece ) (Горнсбі проти Греції), § 41, Kyrtatos v. Greece (Кіртатос проти Греції), §§ 31 - 32.

Хоча, за деяких обставин, виконання рішення може бути відкладено, відкладання рішення не повинне порушувати право сторони на виконання рішення (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 35-37).

У цьому розумінні виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus у. Prance (Матецс проти Франції) § 58 Sabin Pepescu v. Romania (Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватися, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi, v. in Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).

Таким чином, виходячи з вищенаведеного колегія суддів зауважує, що інститут судового контролю за виконанням рішень має на меті захист інтересів сторін, на користь яких мають бути вчинені відповідні дії, за результатом яких рішення суду має бути виконане в повному обсязі. За таких обставин, часткове виконання судового рішення не може свідчити про відновлення порушеного права позивача, зокрема, у даній справі.

Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що норми процесуального законодавства встановлюють обов`язок суду за результатом розгляду звіту в залежності від стану виконання рішення: 1) встановити новий строк подання звіту; 2) накласти на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у передбаченому розмірі або 3) прийняти звіт і вважати рішення виконаним у належний спосіб, що виключає підстави для прийняття одного із двох зазначених вище рішень.

Як слідує з оскаржуваної ухвали суд першої інстанції лише визнав поданий відповідачем звіт таким, що не підтверджує виконання судового рішення в повному обсязі, однак не застосував жодний із визначених КАС України заходів спрямованих на здійснення контролю за виконанням відповідачем судового рішення у даній справі.

За наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржувану ухвалу, шляхом доповнення її резолютивної частини встановивши новий строк для подання звіту про виконання судового рішення.

При цьому, інші вимоги позивача викладені в його апеляційній скарзі задоволенню не підлягають, оскільки такі виходять за межі предмету перегляду судом апеляційної інстанції.

В даному випадку суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу суду першої інстанції за результатом розгляду звіту про виконання судового рішення, в той час коли позивач просить в тому числі ухвалити нове судове рішення у відповідній частині, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2013 та рішення Великої Палати ЄСПЛ від 12.10.2017, тощо.

За наведених обставин, апеляційні скарги позивача та відповідача підлягають частковому задоволенню з підстав наведених вище.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційних скарг не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Частиною 4 цієї правової норми передбачено, що зміна судового рішення може полягати у зміні його резолютивної частини.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2022 року змінити, доповнивши її резолютивну частину пунктом другим:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали, але не пізніше одного місяця з дня її прийняття, подати до Деснянського районного суду м. Чернігова звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2011 у справі №2-а/2506/2755/11.

В іншій частині ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко