Справа № 420/5124/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5124/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UА 100060/2023/000016/2 від 15.02.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в межах контракту №23/11/20-53 від 23.11.2020 року ТОВ «Аквафрост» імпортував на митну територію України в лютому 2023 року товар.

Поставка товару здійснювалась на умовах FСА, згідно Інкотермс 2010.

15.02.2023 року уповноважена позивачем особа звернулась до митного органу з електронною митною декларацією №23UA09U2 та пакетом документів для митного оформлення товару.

Однак, при оформленні митної декларації позивачу було відмовлено та 15.02.2023 року складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100060/2023/000137 та ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000016/2.

Підставою для відмови зазначено, що надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Зокрема, в п.1.1 контракту №23/11/20-53 від 23.11.2020 року поданого до митного оформлення вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар, та повинні надати наступні документи, відповідно до п. 1.3 контракту відсутні пакувальний лист та декларація виробника. Також відповідно до п.3.1 контракту, відсутня проформа-інвойс та відповідно до п.5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі №09022301 від 08.02.2023 року.

На думку позивача до митного оформлення було надані всі наявні у декларанта документи, та відповідачем не зазначено жодних розбіжностей у наданих позивачем документах.

Також позивач зазначив, що відповідачем було застосовано резервний метод без намагання застосувати інші методи для визначення митної вартості товару та прийняття рішення про її коригування є протиправними та підлягають скасуванню.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з цим позовом.

11.04.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з огляду на те, що 15.02.2023 до митного оформлення у відділ митного оформлення № 1 митного поста «Вишневе» декларантом ТОВ "Аквафрост" подано митну декларацію на товар №1: « Філе оселедця (Clupea harengus), морожене метелик) - зрізані паралельно хребту правий та лівий боки рибин, здвоєні без розтину по спинці (без голови, кишок, луски; зі шкірою; на спинках присутні плавці або залишки кісток основ плавців), із дрібними кістками у м`язовій тканині, видалити які цілком неможливо та вилученими хребтами та реберними кістками. Не піддана тепловій обробці, не солона, без вмісту спецій (прянощів). Розмірний ряд: 5- 8шт/кг.», якій присвоєно номер №23UA09U2.

Під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією від 15.02.2023 №UA100060/2023/403509 встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально).

1. Зокрема, в п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 23.11.2020 №23/11/20-53, поданого до митного оформлення, вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар та повинні надати наступні документи, відсутні пакувальний лист та декларація виробника.

2. Відповідно до п. 3.1 контракту відсутня проформа-інвойс та відповідно до п.5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі №09022301 від 08.02.2023 року.

3. Згідно до наданого митного оформлення інвойсу №09022301 від 08.02.2023 року оплата за товар здійснюється в термін 5 днів після дати завантаження. Таким чином термін оплати за товар вже минув, а до митного органу не надано платіжні документи, завірені у встановленому законодавством України порядку.

4. До митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування декларантом надана тільки довідка про транспортно-експедиційні витрати від 14.02.2023 року №1402. Договір, заявка щодо надання транспортно-експедеційних послуг та рахунки не надано.

Частиною 3 ст. 53 МКУ встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Проте, 15.02.2023 декларантом подано заяву № 10564 про те, що додаткових документів надати не має можливості, окрім наданих.

Також, представник зазначає, що посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч. 4 ст. 57 МКУ та 15.02.2023 винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2023/000016/2.

Після здійснення коригування митної вартості, товар був випущений у вільний обіг на підставі розділу Х МКУ шляхом надання гарантій відповідно до ч. 7 ст. 55 МКУ за митною декларацією від 16.02.2023 №23UA73U0.

Ухвалою суду від 03.04.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» зареєстровано 20.10.2005 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, Чорноморська державна податкова інспекція.

Основним видом діяльності є 10.20 перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків.

Судом встановлено, що з метою здійснення господарської діяльності між ТОВ «Аквафрост» (Україна, покупець) та Комерційним товариством «Adelir» (Таллінн, Естонія, постачальник) було укладено контракт №23/11/20-53 від 23.11.2020 року, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, зазначений в Інвойсі до цього Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість (п.1.1. Контракту). У відповідності до п.1.2. Контракту поставка здійснюється на адресу покупця. Покупець приймає Товар та бере на себе зобов`язання за розрахунками з Постачальником.

Відповідно до п. 1.3 контракту, товаросупровідні документи, які постачальник повинен надати покупцю за кожну партію товару: товарно-транспортну накладну (коносамент, CMR, авіа накладна, залізнична накладна) 1 оригінал; сертифікат походження (загальної форми або EUR-1, якщо є) 1 оригінал 3 копії; якісний сертифікат виробника 1 оригінал 3 копії; декларація виробника 1 оригінал 3 копії; ветеринарний сертифікат затвердженої в Україні форми 1 оригінал, виписаний на кожний контейнер/автомобіль окремо; пакувальний лист 1 оригінал 3 копії; інвойс 3 оригінали.

Поставка товарів за цим договором повинна здійснюватися покупцеві. Терміни та умови поставки (відповідно до інкотермс 2010) обумовлюються в інвойсах до цього контракту. (п.3.2 контракту)

Ціни на поставлені товари повинні бути узгоджені сторонами. Вони вказуються в інвойсі і/або додатку на кожну поставку окремо. (п.4.1 контракту)

Сума, умови і валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі або в додатку до контракту на кожну конкретну поставку. (п.5.3 контракту)

Платежі по даному контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу (п.5.4 контракту).

Товари повинні бути відправлені в експортній упаковці, що відповідає типу товару та стандарту країни постачальника (п.6.1 контракту)

Маркування товару обумовлюється сторонами додатково до кожної окремої поставки. (п. 6.2 контракту)

Також, судом встановлено, що 25.04.2019 року між позивачем та ТОВ «СТАР БРОК СЕРВІС» (виконавець) було укладено договір № 25-04-19 про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів.

Так, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту, постачальником було поставлено товар згідно Інвойсу № 09022301 від 08.02.2023 року загальною вагою 17200 кг, за ціною 1,45 Євро, на загальну суму відповідно до курсу Євро 24 940,00 Євро.

Також у вказаному інвойсі зазначено, що поставка відбувається на підставі контракту №23/11/20-53 від 23.11.2020 року та на умовах FCA Клайпеда.

Відповідно до довідки №1402 від 14.02.2023 року наданої ТОВ «АТП ВОРОНА» вартість перевезення вантажу по маршруту: Клайпеда, Литва Київ, Україна автомобілем Mercedes-benz, держ. Номер НОМЕР_1 , та напівпричіп НОМЕР_2 складає: по території іноземної держави м.Клайпеда, Литва м/п Ягодин, Україна 48000,00 грн, м/п Ягодин, Україна м. Київ. Україна 10000,00 грн. Страхування вантажу не проводилось. Вартість навантажувальних робіт за рахунок відправника.

Відповідно до умов податкового законодавства, 15.02.2023 року представником позивача було подано електронну митну декларацію 23UA09U2 разом з необхідним пакетом документів для митного оформлення товару.

До митної декларації позивачем було надано:

- Рахунок-фактура (інвойс) від 08.02.2023 року;

- Автотранспортна накладна від 11.02.2023 року;

- Сертифікат про походження товару від 14.02.2023 року;

- Сертифікат якості від 08.02.2023 року;

- Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво від 11.02.2023 року;

- довідка, що підтверджу вартість перевезення товару від 14.02.2023 року;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 23.11.2020 року;

- Договір про надання послуг митного брокера від 25.04.2019 року;

- Декларація виробника до інвойсу від 08.02.2023 року;

- пакувальний лист від вантажовідправника/виробника Vicomar AS M-199;

- копія митної декларації країни відправлення від 11.02.2023 року;

- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації від 14.02.2023 року;

Сторонами не заперечується, що на запит відповідача про надання додаткових документів позивачем було надано лист про те, що додаткових документів надати не має можливості, окрім наданих.

Суд встановив, що Київською митницею 15.02.2023 року за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA100060/2023/000016/2 та винесено картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100060/2023/000137.

Підставами для коригування митної вартості зазначено:

1. Зокрема, в п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 23.11.2020 №23/11/20-53, поданого до митного оформлення, вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар та повинні надати наступні документи, відсутні пакувальний лист та декларація виробника.

2. Відповідно до п. 3.1 контракту відсутня проформа-інвойс та відповідно до п.5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі №09022301 від 08.02.2023 року.

3. Згідно до наданого митного оформлення інвойсу №09022301 від 08.02.2023 року оплата за товар здійснюється в термін 5 днів після дати завантаження. Таким чином термін оплати за товар вже минув, а до митного органу не надано платіжні документи, завірені у встановленому законодавством України порядку.

4. До митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування декларантом надана тільки довідка про транспортно-експедиційні витрати від 14.02.2023 року №1402. Договір, заявка щодо надання транспортно-експедеційних послуг та рахунки не надано.

Не погодившись з прийнятими рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи, відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 зазначеної статті Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Суд встановив, та матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ст. 54 Митного кодексу України при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача митним органом було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про корегування митної вартості товарів № UA100060/2023/000016/2 від 15.02.2023, а саме:

1. Зокрема, в п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 23.11.2020 №23/11/20-53, поданого до митного оформлення, вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар та повинні надати наступні документи, відсутні пакувальний лист та декларація виробника.

2. Відповідно до п. 3.1 контракту відсутня проформа-інвойс та відповідно до п.5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі №09022301 від 08.02.2023 року.

3. Згідно до наданого митного оформлення інвойсу №09022301 від 08.02.2023 року оплата за товар здійснюється в термін 5 днів після дати завантаження. Таким чином термін оплати за товар вже минув, а до митного органу не надано платіжні документи, завірені у встановленому законодавством України порядку.

4. До митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування декларантом надана тільки довідка про транспортно-експедиційні витрати від 14.02.2023 року №1402. Договір, заявка щодо надання транспортно-експедеційних послуг та рахунки не надано.

Таким чином, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст. 54 МК України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості.

Суд встановив, та сторонами не заперечується, що на запит відповідача про надання додаткових документів позивачем було надано лист про те, що додаткових документів надати не має можливості, окрім наданих.

Оцінивши докази, що надані сторонами в межах предмету доказування, проаналізувавши положення Митного кодексу України, суд дійшов такого висновку.

Стосовно зазначення митним органом що «в п.1.1 зовнішньоекономічного контракту від 23.11.2020 №23/11/20-53, поданого до митного оформлення, вказано, що постачальник поставляє за цим договором товар та повинні надати наступні документи, відсутні пакувальний лист та декларація виробника. Відповідно до п. 3.1 контракту відсутня проформа-інвойс та відповідно до п.5.3 відсутні умови платежу, які повинні зазначатись у інвойсі №09022301 від 08.02.2023 року», суд зазначає таке.

Як вже було встановлено судом, відповідно до п. 1.3 контракту, товаросупровідні документи, які постачальник повинен надати покупцю за кожну партію товару: товарно-транспортну накладну (коносамент, CMR, авіа накладна, залізнична накладна) 1 оригінал; сертифікат походження (загальної форми або EUR-1, якщо є) 1 оригінал 3 копії; якісний сертифікат виробника 1 оригінал 3 копії; декларація виробника 1 оригінал 3 копії; ветеринарний сертифікат затвердженої в Україні форми 1 оригінал, виписаний на кожний контейнер/автомобіль окремо; пакувальний лист 1 оригінал 3 копії; інвойс 3 оригінали.

Як вбачається з матеріалів справи при здійсненні митного оформлення товару позивачем до митного органу було надано всі наявні в нього документи га підтвердження здійснення господарської операції та отримання товару на підставі договору, а саме:

- Рахунок-фактура (інвойс) від 08.02.2023 року;

- Автотранспортна накладна від 11.02.2023 року;

- Сертифікат про походження товару від 14.02.2023 року;

- Сертифікат якості від 08.02.2023 року;

- Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво від 11.02.2023 року;

- довідка, що підтверджу вартість перевезення товару від 14.02.2023 року;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 23.11.2020 року;

- Договір про надання послуг митного брокера від 25.04.2019 року;

- Декларація виробника до інвойсу від 08.02.2023 року;

- пакувальний лист від вантажовідправника/виробника Vicomar AS M-199;

- копія митної декларації країни відправлення від 11.02.2023 року;

- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації від 14.02.2023 року;

Вказані вище документи наявні в матеріалах справи, доказів того, що позивачем при розмитненні такі не надавались, відповідачем не надано.

Щодо твердження відповідача, що у інвойсі відсутні умови платежу та до митного оформлення не було надано документів на підтвердження здійснення оплати за товар, суд зазначає, що відповідно до п. 5.3 та 5.4 вказаного контракту сума, умови і валюта платежу також повинні вказуватися в інвойсі або в додатку до контракту на кожну конкретну поставку. Платежі по даному контракту можуть здійснюватися як у вигляді передоплати, так і з відстрочкою платежу. Так, дослідивши надану до суду копію інвойсу судом було встановлено, що в ньому містяться платіжні реквізити для оплати за товар, кількість, вага та ціна замовленого товару.

Таким чином, з урахуванням п. 5.4 Контракту, можна дійти висновку, що на час митного оформлення товару оплата за товар не відбулась, адже контрактом передбачена можливість відстрочення платежу. А так як, сторони договору вільні у виборі умов контракту, суд доходить висновку, що вказані доводи відповідача є необґрунтованими.

А також, стосовно не надання документів на підтвердження понесених позивачем транспортних витрат, суд зазначає, що терміни та умови поставки (відповідно до інкотермс 2010) обумовлюються в інвойсах до цього контракту відповідно до п.3.2 контракту.

Так, відповідно до інвойсу №09022301 від 08.02.2023 вказано умови поставки FCA Klaipeda.

Відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010 FCA (вільний перевізник) - продавець поставляє і передає товари в зазначені терміни і місце передачі, а покупець приймає їх, якщо всі умови дотримані.

Декларантом на підтвердження здійснення перевезення товару до необхідного місця прийому товару до митного оформлення було надано довідку за підписом директора ТОВ «АТП ВОРОНА» №1402 від 14.02.2023 року, відповідно до якої встановлено, що вартість перевезення вантажу по маршруту: Клайпеда, Литва Київ, Україна автомобілем Mercedes-benz, держ. Номер НОМЕР_1 , та напівпричіп НОМЕР_2 складає: по території іноземної держави м.Клайпеда, Литва м/п Ягодин, Україна 48000,00 грн, м/п Ягодин, Україна м. Київ. Україна 10000,00 грн. Страхування вантажу не проводилось. Вартість навантажувальних робіт за рахунок відправника.

Відтак, твердження відповідача щодо неможливості перевірки відомостей, що підтверджують вартість транспортних витрат є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності;

Сторони є вільними в укладенні зовнішньоекономічного договору, а тому відсутність прямо зазначеної статті щодо надання знижки покупцю у контракті або відсутність узгодження у письмовій формі наданої знижки, яка чітко передбачена інвойсом, не може вплинути на митну вартість імпортованого товару та свідчити про недостовірність наданих позивачем документів на підтвердження митної вартості товару.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем було надано всі наявні документи на підтвердження заявленої ціни товару.

З урахуванням наведених та встановлених судом обставин, вказані в рішенні доводи відповідача є безпідставними та відхиляються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Суд вважає, що надані позивачем документи та дані, які в них містяться є достатніми для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

В частині 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати (складові митної вартості), які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, до яких зокрема, віднесені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/TRADE/148) (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН "Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі" (ЕСЕ/RADE/148) (Женева, вересень 1983 року) показано, у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на навантаження товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України та інші витрати).

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Вище викладені встановлені судом обставини, підтверджені застосованими нормами матеріального права спростовують доводи відповідача щодо недостатності поданих митниці документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також, згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що позивачем надано достатньо належним чином оформлених документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви було додано платіжну інструкцію №39195 від 24.02.2023 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у сумі 2684,00 грн.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на користь підприємства суму сплаченого ним судового збору з Київської митниці.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Київської митниці - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UА100060/2023/000016/2 від 15.02.2023 року винесеного стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост».

Стягнути з Київської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2684,00 грн.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквафрост" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, село Бурлача Балка, вул. Центральна, буд.1-Е, ).

Відповідач - Київська митниця (бульв. Вацлава Гавела, буд.8-А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Суддя Іванов Е.А.