Справа № 345/784/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 345/784/23 пров. № А/857/6018/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2023 року (суддя Онушканич В.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Калуш, дата складання повного тексту 22.03.2023),

в адміністративній справі №345/784/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Інспектора Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Ключука Юрія Мирославовича,

про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Інспектора Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Ключука Юрія Мирославовича, в якому, з урахуванням уточнення позову, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №228806 від 13.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідач ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.03.2023 року в задоволенні позову - відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи позивача про те, що постановою Калуського міськрайонного суду від 15.02.2023 року по справі №345/409/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, яка носить преюдиційний характер по відношенню до даної справи, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень виключно з підстав, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 13.01.2023 року, а саме встановив, що рух транспортного засобу не здійснювався.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.03.2023 року і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

13.01.2023 року відносно позивача ОСОБА_1 інспектором СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Ключук Ю.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії БАД №228806 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. (а.с. 5).

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 13.01.2023 року о 16.56 год. в с. Бабин Середній по вул. Л.Українки керував трактором ДТЗ 244.ЗЕ без права керування транспортним засобом та будучи позбавленим права керування Калуським міськрайонним судом від 23.03.2022 року.

Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративне порушення, допущене позивачем, підтверджено належними та допустимими доказами. Оскаржувана постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень п.п.3, 8, 11 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, згідно ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, у порушенні правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови за допущене позивачем адміністративне правопорушення у керуванні трактором без права керування транспортним засобом та будучи позбавленим судом такого права відповідач надав суду

відеозапис вчинення позивачем правопорушення, з огляду якого судом встановлено, що о 16.56 год. 13.01.2023 року в с. Бабин Середній по вул. Л.Українки ОСОБА_1 керував трактором ДТЗ 244.ЗЕ без права керування транспортним засобом, а саме, відбувався рух даного транспортного засобу і після під`їзду працівників поліції ОСОБА_1 одразу заглушив трактор.

Вказаним спростовуються доводи позивача, що він не керував трактором, а лише допомагав власнику даного трактора запустити двигун.

Судом також встановлено відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови Калуського міськрайонного суду від 23.03.2022 року у справі №345/696/22, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік (а.с. 47).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року у справі №345/409/23 суд закрив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 6), суд першої інстанції вірно керувався тим, що як визначено положеннями ч.6 ст.78 КАС України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для адміністративного суду лише в частині правових наслідків дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду.

Як видно із спірних правовідносин, події щодо складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП та постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП відбувалися одночасно (паралельно). Скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, не пов`язане із наявністю чи відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що постанова Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року у справі №345/409/23, з урахуванням положень ч.6 ст.78 КАС України, не є обов`язковою під час розгляду вказаної справи.

До того ж, згідно ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Суд першої інстанції правильно вважав, що правова оцінка, надана судом правовідносинам у справі №345/409/23 не є преюдиційною обставиною та не є обов`язковою для врахування при вирішенні даної адміністративної справи.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги твердження позивача про не вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, з огляду на наявність постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 року у справі №345/409/23, що також спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

Обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 13.01.2023 року о 16.56 год. в с. Бабин Середній по вул. Л.Українки керував трактором ДТЗ 244.ЗЕ без права керування транспортним засобом та будучи позбавленим права керування Калуським міськрайонним судом від 23.03.2022 року, адміністративна відповідальність за що передбачена ч.4 ст.126 КУпАП. Вказані обставини підтверджені наданим суду відповідачем відеозаписом події.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність прийняття спірної постанови, оскільки вказана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання колегія суддів приходить до переконання про правильний висновок суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виявилось у керуванні транспортним засобом особою, будучи позбавленою такого права, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. Підстави для задоволення позову відсутні.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2023 року в адміністративній справі №345/784/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Інспектора Калуського РВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Ключука Юрія Мирославовича про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 30.05.2023 року