Справа № 320/913/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/913/23 Головуючий у 1 інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Ключковича В.Ю.

Кузьмишина О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» до Приватного виконавця виконавчого округу Кузьменко Олексія Степановича про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» (далі - ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль») звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Кузьменко Олексія Степановича про визнання протиправними та скасування постанов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини 1 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Кузьменко Олексія Степановича, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича про стягнення з боржника основної винагороди, винесену 10.10.2022 року у виконавчому провадженні №70048726, в частині стягнення основної винагороди приватного виконавця в сумі 574 729,95 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича про стягнення з боржника основної винагороди, винесену 11.10.2022 року у виконавчому провадженні №70053370, в частині стягнення основної винагороди приватного виконавця в сумі 38 917,05 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича про стягнення з боржника основної винагороди, винесену 11.10.2022 року у виконавчому провадженні №70053410, в частині стягнення основної винагороди приватного виконавця в сумі 32 124,72 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича про стягнення з боржника основної винагороди, винесену 11.10.2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_6, в частині стягнення основної винагороди приватного виконавця в сумі 25 480,79 грн.; визнати протиправною бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича по виконавчим провадженням № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, які об`єднано у зведене виконавче провадження НОМЕР_1, щодо неповернення ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» суми незаконно списаної з рахунку ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» суми основної винагороди приватного виконавця в розмірі 671 252,51 грн.; визнати протиправними дії Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича щодо розподілу суми основної винагороди в розмірі 671 252,51 грн. у зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1, до складу якого входять виконавчі провадження № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, та перерахування вказаної суми Приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича; стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Кузьменка Олексія Степановича на користь Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» 671 252 гривні 51 коп.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

В даній ухвалі позивачу запропоновано в десятиденний строк з дня отримання ухвали, надати, зокрема, заяву про поновлення строку вказавши інші підстави для поновлення строку.

Суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на те, що він дізнався про порушення своїх прав разом зі списанням коштів 17.11.2022 року є непереконливим для суду, оскільки оскаржувані рішення було винесено 10.11.2022 року, тому позивач мав би проявити належну зацікавленість щодо перебігу виконавчого провадження. Вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, на переконання суду першої інстанції, не виявлені поважними.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, Приватним акціонерним товариством «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» було подано заяву про поновлення строку на звернення до суду з позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.

У зазначеній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що оскаржується постанова від 11.10.2022 року, а позов було направлено лише 28.11.2022 року, при тому, що строк на оскарження становить всього 10 днів, а тому, в такому зволіканні вбачає відсутність належної ініціативності та заінтересованості позивача в захисті своїх прав.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вказано позивачем у позовній заяві, ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» не отримувало постанов від 10.11.2022 року та від 11.10.2022 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, а тому не знало про їх винесення.

Водночас, позивач стверджує, що ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», як учасник виконавчого провадження, має право розраховувати на дотримання приватним виконавцем законодавства, в тому числі в частині, що стосується винесення та направлення оскаржуваних постанов.

Крім того, враховуючи положення ст.ст. 45 та 27 Закону України «Про виконавче провадження», позивач вважає, що основна винагорода за виконавчими провадженнями № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 не повинна нараховуватися та стягуватися, а тому, у Товариства не було жодних підстав для з`ясування того чи виносилися такі постанови і, відповідно, здійснювати ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (в т.ч. і в автоматизованій системі виконавчого провадження).

Як наголошує апелянт, 16.11.2022 року працівниками ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» було виявлено, що з банківського рахунку ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» була списана грошова сума в розмірі, що значно перевищує суму за виконавчими документами. 17.11.2022 року ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» отримало у АТ «РВС БАНК» банківську виписку по своєму рахунку та відповідь, з яких вбачається, що 11.11.2022 року АТ «РВС БАНК» на підставі платіжної інструкції приватного виконавця НОМЕР_1/3 від 08.11.2022 року списав грошові кошти в розмірі 7 562 874,33 грн. з рахунку та перерахував їх приватному виконавцю. Для з`ясування причин розбіжності в сумах ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» 17.11.2022 року здійснило ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, в т.ч. і з постановами про стягнення основної винагороди.

Таким чином, апелянт стверджує, що про наявність постанов про стягнення основної винагороди ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» дізналося 17.11.2022 року.

Приписами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, вищевказані положення Закону України «Про виконавче провадження» покладають на виконавця обов`язок надсилати сторонам виконавчого провадження копії постанов виконавця.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем - Приватним виконавцем виконавчого округу Кузьменко О.С. подано до суду першої інстанції копії матеріалів із виконавчих проваджень № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, НОМЕР_7.

Так, відповідач, надаючи вказані документи, зазначив, що, копії постанов, зокрема, про стягнення з боржника основної винагороди, були надіслані сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням.

На підтвердження надсилання копій таких постанов відповідач надав суду копії квитанцій АТ «Укрпошта» від 10.10.2022, список №9 згрупованих відправлень рекомендованих листів, а також, відомості з сайту оператора поштового зв`язку «Укрпошта» щодо відстеження поштових відправлень №290 та №222.

Разом з тим, слід зазначити, що у вказаних документах відсутня інформація, які саме документи були надіслані даними поштовими відправленнями, а тому, вони не можуть підтвердити доводи відповідача про направлення ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» копій постанов про стягнення з боржника основної винагороди.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що законодавство не зобов`язує боржника за виконавчим провадженням самостійно вчиняти активних дій щодо отримання постанов приватного виконавця, адже, обов`язок направлення сторонам виконавчого провадження процесуальних документів лежить саме на приватному виконавцеві.

Враховуючи вищезазначене, оскільки колегією суддів не встановлено обставин, що спростовують твердження позивача про те, що про наявність постанов про стягнення основної винагороди ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» дізналося 17.11.2022 року, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про пропуск строку звернення до суду.

Приписами частини 5 статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, у справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також, з норм міжнародного права, повернення позовної заяви унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

З урахуванням наведеного, та, з огляду на те, що судом першої інстанції не було встановлено, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена передчасно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.

Згідно частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Ключкович В.Ю.

Кузьмишина О.М.