Справа № 158/963/23
Суддя: Костюкевич О. К.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/963/23
Провадження № 2-а/0158/20/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді - Костюкевича О.К.
за участю секретаря - Хмілевської І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою №50 від 15.02.2023 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач, як генеральний директор КП «Ківерцівський ЦПМД», не виконав частковий наряд щодо поставки техніки для потреб ЗСУ. Зазначає, що вказані в наряді транспортні засоби не перебувають на балансі КП «Ківерцівський ЦПМД». Крім цього вказує, що протокол був складений у його відсутності, зі змістом протоколу та процесуальними правами його ознайомлено не було, оскаржувана постанова винесена без його присутності при розгляді адміністративної справи, що є порушенням порядку оформлення адміністративних матеріалів, оскільки не забезпечено передбачених законом його процесуальних прав.
А тому вказані дії відповідача вважає протиправними та просить суд скасувати постанову №50 від 15.02.2023, винесену Луцьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, та закрити провадження по справі, судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.03.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву.
Ухвалою суду від 29.05.2023 постановлено здійснювати розгляд справи з викликом сторін по справі.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що 25.01.2023 працівниками Луцького РТЦК та СП генеральному директору КП «Ківерцівський ЦПМД» ОСОБА_1 був вручений частковий наряд №326 від 24.01.2023 щодо поставки техніки для потреб ЗСУ. Однак транспортний засіб, вказаний у частковому наряді, не був поставлений. 08.02.2023 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №50 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи було призначено на 08.02.2023 та за клопотанням позивача перенесено на 15.02.2023, однак останній, будучи належним чином повідомлений про час та місце, на розгляд справи не прибув, про що було складено акт про неприбуття. Постановою №50 від 15.02.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Представниками Луцького РТЦК та СП вказану постанову №50 від 15.02.2023 було вручено ОСОБА_1 16.02.2023, однак останній від підпису у постанові відмовився, про що представниками Луцького РТЦК та СП було складено акт про відмову.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, просили проводити розгляд справи у їх відсутності.
Представник відповідача також в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, додані до них докази, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення, що є необхідними і достатніми для притягнення особи юридичної відповідальності.
Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, що охоплюється дією особливого періоду.
Так, ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, тягне за собою відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Як вбачається із копії постанови начальника Луцького РТЦК та СП Миронюка С.М. №50 від 15.02.2023, 25.01.2023 представником Луцького РТЦК та СП генеральному директору КП «Ківерцівський ЦПМД» ОСОБА_1 було вручено частковий наряд №326 від 24.01.2023 щодо постановки техніки для потреб ЗСУ протягом 48 годин. Однак, транспортний засіб, вказаний у частковому наряді, не був поставлений у визначений в частковому наряді термін, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. (а.с. 8).
Рішенням Ківерцівської міської ради №23/29 від 27.01.2023 «Про передачу комунального майна з балансу КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради» на баланс Ківерцівської міської ради» передано з балансу КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради» на баланс Ківерцівської міської ради» комунальне майно згідно з Додатком №1 (а.с. 9).

Як вбачається із Додатку №1 рішенням Ківерцівської міської ради №23/29 від 27.01.2023 року, автомобіль марки «Renault Duster» передано на баланс Ківерцівської міської ради (а.с. 10).

Крім того, генеральним директором КП «Ківерцівський ЦПМД» ОСОБА_1 було повідомлено про наявність вказаного наряду №326 від 24.01.2023 голову Ківерцівської міської ради листом №80 від 25.01.2023 та відповідача листом №81 від 27.01.2023, про те, що вказаний транспортний засіб перебуває на балансі Ківерцівської міської ради.

Таким чином, позивач вважає, що не повинен виконувати частковий наряд №326 від 24.01.2023 щодо постановки техніки для потреб ЗСУ протягом 72 годин, отже в постанова про притягнення його до відповідальності є незаконно. Водночас судом встановлено, що автомобіль марки «Renault Duster» зареєстрований за КП «Ківерцівський ЦПМД Ківерцівської міської ради», керівником якого є позивач. Крім того, рішення про передачу комунального майна з балансу КП «Ківерцівський центр первинної медичної допомоги Ківерцівської міської ради» на баланс Ківерцівської міської ради було прийнято лише 27.01.2023, тобто вже після отримання позивачем наряду та спливом часу на його виконання.

Також відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів.

А отже передача автомобіля марки «Renault Duster» на баланс Ківерцівської міської ради після вручення позивачу наряду не може бути підставою для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Позивачем зазначено, що у даній справі досліджуються аналогічні обставини встановлені у рішенні Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.03.2023 у справі №158/484/23, провадження №2-а/0158/6/23 (а.с. 37-38).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що постановою начальника Луцького РТЦК та СП Миронюка С.М. №33 від 03.02.2023, 25.01.2023 представником Луцького РТЦК та СП генеральному директору КП «Ківерцівський ЦПМД» ОСОБА_1 було вручено частковий наряд №326 від 24.01.2023 щодо постановки техніки для потреб ЗСУ. Однак, транспортний засіб, вказаний у частковому наряді, не був поставлений у визначений в частковому наряді термін, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Даним рішенням суду постанову начальника Луцького РТЦК та СП Миронюка С.М. №33 від 03.02.2023 відносно ОСОБА_1 скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. Рішення суду набрало законної сили.

Однак судом також встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення № 33 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 знищено, так як він був оформлений з порушенням ст. 256 КУпАП, а постанову за справою про адміністративне правопорушення скасовано, про що позивача було повідомлено листом від 07.02.2023 вих № 583 (а.с. 26). Як протокол № 33, так і постанова № 33 від 03.02.2023 щодо позивача були знищені 07.02.2023, про що свідчать відповідні акти відповідача. Отже станом на момент винесення рішення суду від 20.03.2023 у справі №158/484/23, провадження №2-а/0158/6/23 оскаржувана постанова вже була скасована відповідачем самостійно, таким чином посилання позивача про те, що рішенням суду вже було скасовано аналогічну постанову щодо позивача судом до уваги не беруться.

Водночас, твердження позивача про те, що протокол був складений у його відсутності, зі змістом протоколу та процесуальними правами його ознайомлено не було, оскаржувана постанова винесена без його присутності при розгляді адміністративної справи, що є порушенням порядку оформлення адміністративних матеріалів, оскільки не забезпечено передбачених законом його процесуальних прав, не знайшли свого підтвердження, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із клопотання від 08.02.2023, ОСОБА_1 просив перенести розгляд справи про адміністративне правопорушення на період з 15.02.2023 по 20.02.2023 (а.с. 27).

Згідно із повідомленням начальника Луцького РТЦК та СП Миронюка С.М. №657 від 10.02.2023 розгляд справи відносно ОСОБА_1 було призначено на 10 год. 00 хв. 15.02.2023 (а.с. 28).

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце, на розгляд справи не прибув, про що було складено акт про неприбуття від 15.02.2023 (а.с. 30).

Представниками Луцького РТЦК та СП вказану постанову №50 від 15.02.2023 було вручено ОСОБА_1 16.02.2023, однак останній від підпису у постанові відмовився, про що представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено акт про відмову (а.с. 31).

Суд констатує, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність справи про адміністративне правопорушення відносно нього, однак він, рухом справи не цікавиться та не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому адміністративного провадження.

Враховуючи скорочений строк, протягом якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення та наведені положення закону, орган владних повноважень розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

З огляду на те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності були створені усі умови для реалізації наданого йому права на участь у розгляді справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 свідомо ухилявся від явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом зловживання наданими йому процесуальними правами і таким чином намагався уникнути притягнення його до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини неявки не повідомив, а тому неявка його не перешкоджала розгляду справи про до адміністративної відповідальності.

Крім того, зі змісту ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що військово-транспортний обов`язок поширюється і на установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів. Із відповіді ТСЦ МВС № 0741 від 16.05.2023 № 31/3/1.-1632-12-23 спірний транспортний засіб (один автомобіль марки «Рено Дастер»), які згідно із частковим нарядом № 326 від 24.01.2023 мав бути поставлений позивачем як керівником КП «Ківерцівський ЦПМД» Ківерцівської міської ради», для потреб ЗСУ протягом 72 годин з моменту вручення наряду (10 год. 00 хв. 24.01.2023) зареєстровані за КП «Ківерцівський ЦПМД Ківерцівської міської ради». Таким чином, не дивлячись на рішення Ківерцівської міської ради від 27.01.2023 про передачу майна, фактичним і юридичним власником транспортних засобів є КП «Ківерцівським ЦПМД Ківерцівської міської ради», яку очолює позивач, і саме установа, яку очолює позивач забезпечує експлуатацію транспортних засобів (автомобіля марки «Рено Дастер»), а тому позовні вимоги позивача є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 72, 77, 268-272, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Луцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Луцький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, адреса: м. Ківерці, вул. Героїв УПА, 6, Луцького району Волинської області.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст судового рішення складений 01.06.2023