Справа № 380/2731/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

справа №380/2731/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2022 №1598-ОД про результати службового розслідування для встановлення причин та умов відмови вибувати в угрупування Об`єднаних Сил в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка, ОСОБА_1 , зазначає таке.

Позивачка, старший сержант ОСОБА_2 , перебувала на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 09.11.2007 року по 15.12.2022 року.

Починаючи з 01.02.2022, через хворобу була звільнена від виконання службових обов`язків з 02.02.2022 по 15.02.2022. Також позивачка вказує, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 24.02.2022 по 01.03.2022, з 19.05.2022 по 24.05.2022 у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. Відтак отримала довідку ВЛК від 24.05.2022 року №226/3 про захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини та потребує відпустки за станом здоров`я на 30 днів. 25.05.2022 прибула з лікування та знов вибула у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою до 24.06.2022.

25.06.2022 позивачка прибула з відпустки. 14.07.2022 позивачка вибула у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби у ЗСУ, де перебувала до 06.08.2022 року та прибула 06.08.2022 у розпорядження Військової частини НОМЕР_4 . 12.08.2022 року позивачка отримала довідку ВЛК №3722 від 12.08.2022 року, відповідно до якої встановлено обмежену придатність позивачки до військової служби та пов`язаність захворювання із захистом Батьківщини.

17.08.2022 року позивачка зазначає, що стояла у добовому наряді, протягом дня погано почувалася, скаржилась на головний біль, підвищення артеріального тиску, у зв`язку з чим була змушена звернутись по допомогу у медичну роту. З 20.08.2022 до 02.09.2022 позивачка перебувала на лікуванні.

На підставі довідки ВЛК від 05.09.2022 року позивачка вибула у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою з 07.09.2022 до 04.10.2022.

За не виконання наказу командира в/ч НОМЕР_1 №226 про вибуття у район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Запорізькій області у серпні 2022 позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Позивачка не погодилася із притягненням її до дисциплінарної відповідальності, оскільки вважала, що її стан здоров`я не давав можливості виконати наказу командира в/ч НОМЕР_1 №226, про що, як вказує у позовній заяві, доповіла командиру військової частини та просила перевести її в батальйон матеріального забезпечення.

На думку позивачки, службовим розслідуванням не встановлено причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, наявність неправомірних дій військовослужбовця, тобто позивача. Також, службовим розслідуванням не було встановлено причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування та виконанням позивачем обов`язків військової служби, вини військовослужбовця.

Позивачка вважає, що в її діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а тому просить оскаржуваний наказ визнати протиправним та скасувати, а відтак позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 27.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 07.04.2023 постановлено у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Ухвалою суду від 26.04.2023 суд постановив витребувати у Яворівського РТЦК та СП м. Яворів контракт, укладений з позивачкою та її послужний список.

Ухвалою суду від 27.04.2023 суд постановив продовжити строк розгляду справи у зв`язку із витребуванням доказів.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує позовні вимоги та зазначає таке.

17.08.2022 року наказом командира військової частини (по стройовій частині) №226 військовослужбовці мотопіхотного батальйону, в тому числі і ОСОБА_1 відмовилися виїжджати у зону ООС. На підставі рапорту їхнього командира було призначене службове розслідування. Комісією, яка проводила службове розслідування підтверджено факт невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 про вибуття в ООС.

Відповідач також зазначив, що позивачка, окрім порушення норм щодо проходження військової служби порушила і вимоги контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Щодо тверджень позивачки, щодо не ознайомлення з наказом про завершення службового розслідування, то таке, як вважає відповідач є неправдивим, оскільки при проведенні самого розслідування позивачка давала свідчення, які долучені до матеріалів розслідування, тому знала, що таке розслідування призначене та проводиться, про результати розслідування була ознайомлена командиром мотопіхотного батальйону на шикуванні мотопіхотного батальйону.

Також відповідач просить звернути увагу на те, що довідка ВЛК про обмежену придатність до військової служби позивачки видана 12.08.2022, а виконувати наказ командира позивачка відмовилася, будучи придатною до військової служби. При цьому відповідач зазначає, що згідно з наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах тощо.

Відповідач вважає, що ним було всебічно та належно проведено службове розслідування, згідно з яким наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2022 року №1598-ОД «Про результати службового розслідування для встановлення причин та умов відмови вибувати в угрупування Об`єднаних Сил» факт відмови вибувати в угрупування Об`єднаних Сил Притуляк О.І. підтверджено. У задоволенні позову просить відмовити.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Суд встановив таке.

Позивачка, старший сержант ОСОБА_2 , перебувала на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 09.11.2007 року по 15.12.2022 року; станом на день винесення оскаржуваного наказу проходила військову службу на посаді командира радіовідділення взводу зв`язку мотопіхотного батальйону.

Починаючи з 01.02.2022, через хворобу була звільнена від виконання службових обов`язків з 02.02.2022 року по 15.02.2022; перебувала на стаціонарному лікуванні з 24.02.2022 по 01.03. 2022, з 19.05.2022 по 24.05.2022 у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. Відтак отримала довідку ВЛК від 24.05.2022 року №226/3 про захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини та потребує відпустки за станом здоров`я на 30 днів. 25.05.2022 прибула з лікування та знов вибула у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою до 24.06.2022.

25.06.2022 позивачка прибула з відпустки. 14.07.2022 позивачка вибула у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби у ЗСУ, де перебувала до 06.08.2022 року та прибула 06.08.2022 у розпорядження Військової частини НОМЕР_4 .

12.08.2022 ВЛК склала довідку №3722, відповідно до якої встановлено обмежену придатність позивачки до військової служби. Протипоказана служба в десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №226 від 17.08.2022 ОСОБА_1 вважається такою, що вибула в район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Запорізькій області в складі підрозділу.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №227 від 18.08.2022 ОСОБА_1 вважається такою, що прибула і приступила до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.08.2022 призначено службове розслідування для встановлення причин та умов відмови вибувати в район виконання завдань військовослужбовців мтопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Як видно з цього наказу, 18.08.2022 на ім`я командира військової частини надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира мотопіхотного батальйону, в якому повідомлено про відмову вибувати до району здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф (на підставі телеграми №2903кп/нт від 15.08.2022) військовослужбовцями, серед яких ОСОБА_1 .

17.08.2022 позивачка надала пояснення, в якому зазначила, що має поганий стан здоров`я, лікувалася в госпіталі. В день виїзду перебувала у добовому наряді, почувала себе погано, змішена була звернутися за допомогою у медичну роту. Зазначає, що є підтвердження в журналі хворих. До пояснень додає довіку ВЛК №3722 від 12.08.2022, а також інші медичні документи.

Посадовою особою військової частини НОМЕР_1 складено Акт службового розслідування, затверджений ТВО командира військової частини НОМЕР_1 (далі також Акт).

Актом встановлено, що 18.08.2022 за №35074 на ім`я командира військової частини надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира мотопіхотного батальйону, в якому повідомлено про відмову вибувати до району здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф (на підставі телеграми №2903кп/нт від 15.08.2022) військовослужбовцями, серед яких ОСОБА_1 командир відділення взводу зв`язку мотопіхотного батальйону вйськової частини НОМЕР_1 , 1975 р.н., освіта вища, не одружена, прибула з Яворівського РТЦК та СП Львівської області. Посаду командира відділення взводу зв`язку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 прийняла відповідно до наказу командира військової частини №92 від 23.04.2020. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №226 від 17.08.2022 ОСОБА_1 вважається такою, що вибула в район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Запорізькій області в складі підрозділу, а з 18.08.2022 ОСОБА_1 вважається такою, що припинила участь у цих заходах.

В Акті також вказано, що згідно з поясненнями тимчасово виконуючого обов`язки командира мотопіхотного батальйону ОСОБА_1 відмовилася вибувати в район виконання завдань, мотивуючи що її стан здоров`я не дозволяє виконувати бойові завдання, а на той день за медичною допомогою не зверталася.

Також з Акта перевірки видно, що ОСОБА_1 пояснила, що не виконала бойове розпорядження 17.08.2022 через поганий стан здоров`я. Причина погіршення: гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, втрата свідомості, радикуліт, остеохондроз; в цей день за медичною допомогою не зверталася.

Водночас суд звертає увагу на те, що у рапорті від 17.08.2022 ОСОБА_1 вказує, що не може відбути у район зосередження бригади через погіршення стану здоров`я, а також, що згідно з рішенням ВЛК визнана обмежено придатною до військової служби, а в поясненні від 18.08.2022 ОСОБА_1 зазначає також, що вона зверталася за медичною допомогою у медичну роту, про що є запис в книзі обліку хворих.

Водночас як видно з копії записів книги обліку хворих в амбулаторії НОМЕР_1 , то в ній є запис про те, що ОСОБА_1 зверталася зі скаргами на мігрень з неврологічними ускладненнями. При цьому на вказаному аркуші зазначено дати записів « 20.08-18.09.22».

Також до позовної заяви позивачка додала копію аркуша медичної книжки.

В Акті службового розслідування зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 допустила вчинення військового кримінального правопорушення, що передбачене ст.402 КК України; причиною правопорушення є порушення статей 11,12,16,49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статей 1,3,4, Дисциплінарного Статуту ЗС України, що проявилося непокорою та не виконанням наказу старшим сержантом ОСОБА_1 ; умовами, що сприяли правопорушенню стало порушення законодавчих норм т.в.о. командира батальйону; правопорушення ОСОБА_1 вчинене в умисній формі; обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не виявлено; обставиною, що обтяжують відповідальність є дія в Україні воєнного стану; обставин, що знімають вину не виявлено; як висновок, даний випадок стався внаслідок неналежного ставлення до своїх обов`язків та низькі морально ділові якості військовослужбовця.

В Акті запропоновано за не виконання бойового розпорядження командира не виплачувати додаткову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену постановою КМ України №168 від 28.02.2022 та за порушення військової дисципліни та неналежне виконання обов`язків притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана».

На підставі Акта службового розслідування командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 29.08.2022 №1598-ОД про результати службового розслідування для встановлення причин та умов відмови вибувати в угрупування Об`єднаних Сил військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яким реалізовано пропозиції, викладені в Акті, зокрема, щодо позивачки.

Позивачка не погодилася із зазначеним наказом від 29.08.2022 №1598-ОД, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Оцінюючи обставини у цій справі та перевірку їх доказами, суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами 2-4 ст. 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до ст. 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.

Згідно із ст.128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що солдат зобов`язаний: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків. Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, заміщувати його у разі відсутності.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Згідно зі ст.ст. 1, 2, 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно зі статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Пунктом 3 розділу ІV Порядку передбачено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідно до пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності (пункти 1, 2 розділу VI Порядку).

Як встановив суд, за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що згідно з поясненнями тимчасово виконуючого обов`язки командира мотопіхотного батальйону, - ОСОБА_1 відмовилася вибувати в район виконання завдань, мотивуючи що її стан здоров`я не дозволяє виконувати бойові завдання, а на той день за медичною допомогою не зверталася.

Також з Акта перевірки видно, що ОСОБА_1 пояснила, що не виконала бойове розпорядження 17.08.2022 через поганий стан здоров`я. Причина погіршення: гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, втрата свідомості, радикуліт, остеохондроз; в цей день за медичною допомогою не зверталася.

Тобто позивачка не заперечує того, що вона не виконала наказу командира, однак стверджує, що таке невиконання пов`язано зі станом здоров`я.

Так, позивачка покликається на те, що 12.08.2022 ВЛК склала довідку №3722, відповідно до якої встановлено обмежену придатність позивачки до військової служби. Протипоказана служба в десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах.

Суд зауважує, що в означеній довідці чітко вказано, які саме види військової служби протипоказані позивачці, - в десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах.

Як встановив суд, 17,08.2022, тобто в день видачі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №226, за змістом якого ОСОБА_1 вибула в район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Запорізькій області в складі підрозділу, позивачка перебувала на службі з урахуванням рекомендацій, вказаних у довідці ВЛК від 12.08.2022, тобто з урахуванням відповідних протипоказань.

Крім того, як вже зазначалося, з Акта перевірки видно, що ОСОБА_1 пояснила, що не виконала бойове розпорядження 17.08.2022 через поганий стан здоров`я. Причина погіршення: гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, втрата свідомості, радикуліт, остеохондроз; в цей день за медичною допомогою не зверталася.

Водночас суд звертає увагу на те, що у рапорті від 17.08.2022 ОСОБА_1 вказує, що не може відбути у район зосередження бригади через погіршення стану здоров`я, а також, що згідно з рішенням ВЛК визнана обмежено придатною до військової служби, а в поясненні від 18.08.2022 ОСОБА_1 зазначає також, що вона зверталася за медичною допомогою у медичну роту, про що є запис в книзі обліку хворих.

Водночас як видно з копії записів книги обліку хворих в амбулаторії НОМЕР_1 , то в ній є запис про те, що ОСОБА_1 зверталася зі скаргами на мігрень з неврологічними ускладненнями. При цьому на вказаному аркуші зазначено дати записів « 20.08-18.09.22».

Також з доданої позивачкою до позовної заяви копії аркуша медичної книжки видно, що в ній міститься запис чергового фельдшера, водночас дата запису є виправлена, тому суд не бере до уваги цей доказ як недостовірний.

Таким чином, докази, що є у справі, не підтверджують того, що в день видачі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №226, за змістом якого ОСОБА_1 вибула в район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Запорізькій області в складі підрозділу, котрий позивачка відмовилася виконувати, у позивачки були поважні причини для невиконання наказу командира.

Отже, встановлені під час службового розслідування обставини у сукупності вказують на те, що позивачка відмовилася від виконання наказу командира військової частини, що є порушенням вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України, статей 1,3,4, Дисциплінарного Статуту ЗС України та Закону України № 2232-ХІІ.

Суд також наголошує, що системний аналіз норм Статуту внутрішньої служби ЗС України, статей 1,3,4, Дисциплінарного Статуту ЗС України та Закону України № 2232-ХІІ свідчить, що виконання наказів командира є беззастережним. Позивачка цього обов`язку не дотрималася.

Щодо доводів позивачки, що вона була відсутня на нараді, коли оголошувався спірний наказ, то така обставина не впливає на законність чи обґрунтованість такого наказу, а лише стосується визначення часу, коли позивачці стало відомо про цей наказ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано і правомірно прийняв наказ від 29.08.2022 №1598-ОД, винесений на підставі акта про результати службового розслідування для встановлення причин та умов відмови вибувати в угрупування Об`єднаних Сил військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яким реалізовано пропозиції, викладені в Акті, зокрема, щодо позивачки, а саме, що за не виконання бойового розпорядження командира не виплачувати додаткову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену постановою КМ України №168 від 28.02.2022 та за порушення військової дисципліни та неналежне виконання обов`язків притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

На підставі встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 260-262 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивачку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.