Справа № 440/1515/23
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/1515/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування розпорядження і постанови,

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (надалі по тексту - позивач, АТ "Полтаваобленерго") до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі по тексту - відповідач, НКРЕКП) про визнання протиправними та скасування розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.01.23 року №1-р Про усунення порушень АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.01.23 року №25 Про накладення штрафу на АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

В обґрунтування своїх вимог позивач вважає, безпідставними висновки НКРЕКП, які викладені у спірному Розпорядженні від 10.01.23р. №1-р та спірній Постанові від 10.01.23р. №25, в частині, що АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО допустило під час здійснення господарської діяльності порушення положень: п.1 ч.3 ст.46 Закону України Про ринок електричної енергії; п.8.3.11 гл.8.3 розділу 8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, пп. 15 п.2.3 Порядку забезпечення стандартів якості. Звертав увагу суду, що спірний лист-звернення споживача від 01.09.22 за № 01/09, за ненадання відповіді на який АТ Полтаваобленерго притягнуто до відповідальності спірними Постановою та Розпорядженням, є доповненням до основного листа споживача № 14 від 19.08.22р. Про проведення позапланової перевірки, який також адресований НКРЕКП. При цьому, оригінал зазначеного основного листа ТОВ ДІ-СТАР від 19.08.2022 р. №14 до АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО також не надходив, а Товариство ознайомилося з ним лише отримавши його додатком до запиту НКРЕКП від 07.10.22р. за № 11816/14.2.1/7-22. При цьому, НКРЕКП не вимагало від позивача відповіді на основний лист споживача №14 від 19.08.22, а вимагало лише пояснень стосовно порушених в ньому питань. Крім того, зазначений лист представника ТОВ ДІ-СТАР від 19.08.2022 р. №14, як і лист від 01.09.2022 р. №01/09 (направлений в його доповнення) адресовано саме до НКРЕКП (адресата в цих листах вказано Голову НКРЕКП Ущаповського К.В.), а оператора системи розподілу АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО в листі зазначено як отримувача копії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 вирішено заперечення представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишити без задоволення.

14 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність оспорюваних розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.01.23 року №1-р Про усунення порушень АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.01.23 року №25 Про накладення штрафу на АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. За результатами здійснення перевірки АТ Полтаваобленерго, НКРЕКП встановлено, що ним порушено п.1 ч.3 ст.46 Закону України Про ринок електричної енергії; п.8.3.11 гл.8.3 розділу 8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, пп. 15 п.2.3 Порядку забезпечення стандартів якості. Сума штрафу у розмірі 85000 грн була визначена НКРЕКП, серед іншого, у межах дискреційних повноважень та з урахуванням принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив /а.с. 144-150/.

23 березня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача просив задовольнити позов, наполягаючи на раніше наведених аргументах /а.с. 199-205/.

04 квітня 2023 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на раніше наведені аргументи /а.с. 209-217/.

11 квітня та 15 травня 2023 року до суду надійшли пояснення представника позивача по суті справи /а.с. 224-226, 238-242/.

25 квітня 2023 року до суду надійшли пояснення представника відповідача по суті справи /а.с. 229-235/.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

З метою перевірки інформації, викладеної у листах гр. ОСОБА_1 , який представляє інтереси ТОВ «ДІ-СТАР», від 19.04.2022 №14 та від 01.09.2022 №01/09 і від 12.10.2022 №12/14-7 на підставі пункту 4 частини восьмої статті 19 Закону про НКРЕКП та постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», 10.11.2022 НКРЕКП на засіданні у формі відкритого слухання прийняла постанову № 1439 «Про проведення позапланової невиїзної перевірки АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» (надалі - Постанова № 1439).

У період з 08.12.2022 по 14.12.2022 відповідно до Закону про НКРЕКП, на підставі Постанови № 1439 та посвідчення на проведення позапланової невиїзної перевірка від 05.12.2022 № 421 НКРЕКП було проведено позапланову невиїзну перевірку АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» за період діяльності з 14.06.2021 по 07.12.2022, за результатами якої складено Акт позапланової невиїзної перевірки дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства та ліцензійних умов розподілу електричної енергії споживачу від 14.12.2022 № 358 (надалі - Акт № 358) /а.с. 178-190/.

На підставі такого акту винесено розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.01.2023 №1-р Про усунення порушень АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО, яким вирішено зобов`язати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО усунути порушення нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, а саме:

пункту 8.3.11 глави 8.3 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, яким встановлено, що учасник роздрібного ринку розглядає звернення/скаргу/претензію в найкоротший строк, але не більше 30 календарних днів з дати отримання звернення/скарги/ претензії, якщо менший строк не встановлено чинним законодавством, цими Правилами, Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу;

підпункту 15 пункту 2.3 глави 2 Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживача за їх недотримання, затвердженого постановою НКРЕКП від 12.06.2018 №375, щодо дотримання ОСР гарантованих стандартів якості наданих послуг у частині розгляду звернень/скарг/претензій споживачів з дня отримання звернення/скарги/претензії споживача у строк 30 днів,

для чого у строк до 01 лютого 2023 року розглянути звернення ТОВ "ДІ-СТАР" від 01 вересня 2022 року № 01/09 та надати ТОВ "ДІ- СТАР" компенсацію за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг ОСР у частині розгляду зазначеного звернення відповідно до Порядку забезпечення стандартів якості надання послуг з електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання, затвердженого постановою НКРЕКП від 12 червня 2018 року № 375, про що у строк до 15 лютого 2023 року повідомити НКРЕКП та Сектор НКРЕКП у Полтавській області з наданням належним чином завірених копій підтвердних документів /а.с. 193/.

На підставі такого акту винесено постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.01.2023 №25 Про накладення штрафу на АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО, якою накладено штраф у розмірі 85000 грн. на АТ "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії /а.с. 14-15/.

Вважаючи свої права порушеними такими розпорядженням та постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (далі Закон № 1540-VIII у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої - третьої статті 1 Закону № 1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно із частинами першою-третьою статті 3 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є:

1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів;

3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав;

4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами;

5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури;

6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг;

7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища;

8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг;

9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг;

10) інші завдання, передбачені законом.

Пунктами 11, 12 частини першої статті 17 Закону № 1540-VIII визначено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: контролює додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов; розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом, приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства.

Відповідно до частин 1 3, 5 статті 19 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.

Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора.

Для проведення перевірки створюється комісія з перевірки, що складається не менш як із трьох представників центрального апарату та/або територіальних органів Регулятора.

За результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.

Частинами 2 4 статті 20 Закону № 1540-VIII передбачено, що за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді:

1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень;

2) накладення штрафу;

3) зупинення дії ліцензії;

4) анулювання ліцензії.

За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати адміністративні стягнення.

У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України "Про ринок електричної енергії", "Про природні монополії", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про ринок природного газу", "Про теплопостачання", "Про енергетичну ефективність".

При цьому твердження позивача про те, що спірна постанова та розпорядження прийняті відповідачем в порушення Закон України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є безпідставним, з огляду на те, що проведена перевірка позивача та оскаржувані рішення відповідача здійснювалися на підставі Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

З приводу колізії, спричиненої дещо інакшим порядком правового регулювання проведення планових заходів нагляду (контролю) відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", суд зазначає таке.

Закон України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон №877-V) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Сфера дії цього Закону визначена статтею 2, якою, крім іншого, установлено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів, зокрема, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг.

Таким чином дія Закону №877-V на спірні правовідносини не поширюється.

Про правильність такого висновку суду свідчить і позиція Верховного Суду, сформульована у справі №640/8249/19, де визнаючи висновки судів попередніх інстанцій помилковими, Суд у своїй постанові від 08.02.2023 зазначив, що "... у статті 2 Закону №877-V встановлено, що контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Частиною 3 статті 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, що контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування, крім Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка здійснює контроль відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи контролю, які здійснює НКРЕКП є виключенням із загального правила, передбаченого частиною 3 статті 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності". При цьому вказана норма передбачає, що НКРЕКП здійснює контроль відповідно до Закону №1540-VIII.

Отже, спеціальним Законом при проведенні заходів контролю НКРЕКП є Закон №1540-VIII, у зв`язку з цим при визначенні строків планової перевірки у цих правовідносинах застосуванню підлягала саме частина 6 статті №1540-VIII, а не загальні положення Закону № 877-V".

Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 затверджено Порядок контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов (далі - Порядок № 428), дія якого поширюється на суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності та регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю яких здійснюється Нацкомісією у сфері енергетики та у сфері комунальних послуг та який установлює певні процедури, зокрема, організації та проведення планових та позапланових перевірок; оформлення результатів перевірок; контроль за виконанням рішень Нацкомісії; порядок застосування санкцій до ліцензіатів за порушення законодавства та ліцензійних умов.

Відповідно до пункту 10.1 Порядку № 428 у разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг та/або ліцензійних умов НКРЕКП розглядає на засіданні, що проводиться у формі відкритого слухання, питання відповідальності ліцензіата та приймає рішення про застосування до нього санкцій.

Рішення про застосування до ліцензіата санкцій, заходів державного регулювання, у тому числі визначення розміру штрафних санкцій, приймається відповідно до законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про ринок природного газу» та «Про теплопостачання».

Ліцензіат не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення ліцензійних умов, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення з дня закінчення вчинення порушення.

Пунктом 10.2 Порядку № 428 визначено, що при застосуванні санкцій НКРЕКП має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

У разі повного або часткового усунення ліцензіатом порушень ліцензійних умов, вимог законодавства, виявлених під час перевірки, до моменту прийняття рішення на засіданні НКРЕКП, що обов`язково підтверджується відповідними документами, факт усунення враховується при прийнятті рішення щодо застосування до ліцензіата санкцій та/або заходів регуляторного впливу.

При визначенні санкцій за порушення, передбачені Законами України «Про ринок електричної енергії» та «Про ринок природного газу», НКРЕКП враховує серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Поведінка правопорушника, спрямована на зменшення негативних наслідків правопорушення, негайне припинення правопорушення після його виявлення, сприяння виявленню правопорушення НКРЕКП під час перевірки вважаються пом`якшуючими обставинами.

Поведінка правопорушника, спрямована на приховування правопорушення та його негативних наслідків, продовження вчинення правопорушення, а також повторне вчинення правопорушення вважаються обтяжуючими обставинами.

Частиною 1 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII (далі Закон № 2019-VIII) передбачено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 вказаного Закону правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності; недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

За змістом пункту 4 частини 4 статті 77 Закону № 2019-VIII Регулятор у разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на учасників ринку (крім споживачів) у таких розмірах: від 5 тисяч до 100 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню: за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню; за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Згідно з частиною 5 статті 77 Закону № 2019-VIII при визначенні санкцій за порушення, передбачені цією статтею, Регулятор та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, враховують серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Поведінка правопорушника, спрямована на зменшення негативних наслідків правопорушення, негайне припинення правопорушення після його виявлення, сприяння виявленню правопорушення Регулятором та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, під час перевірки вважаються пом`якшуючими обставинами.

Поведінка правопорушника, спрямована на приховування правопорушення та його негативних наслідків, на продовження вчинення правопорушення, а також повторне вчинення правопорушення на ринку електричної енергії вважаються обтяжуючими обставинами.

Так, суд зауважує, що підставами для винесення спірних розпорядження та постанови послугувало твердження відповідача про порушення позивачем пункту 8.3.11 глави 8.3 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, а також підпункту 15 пункту 2.3 глави 2 Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживача за їх недотримання, затвердженого постановою НКРЕКП від 12.06.2018 №375.

Відповідне порушення встановлено з наступних обставин.

У зверненні від 01.09.2022 № 01/09 (вх. НКРЕКП від 01.09.2022 № 11696/1 - 22), яке також було направлено АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРҐО» (вх. Товариства від 01.09.2022) представник ТОВ «ДІ-СТАР» зазначає, зокрема, наступне: «Окреме прохання до Голови правління ОСР «АТ Полтаваобленерго Стройного Р.В., провести повторно роз`яснювальну роботу з підпорядкованим персоналом, «договірного відділу», а саме - ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та видати наказ про зменшення надбавки до окладу (премії) на 100%. Всі наявні (аудіо, відео, е-mail) докази порушення даними працівниками своїх посадових обов`язків готові надати за додатковим запитом» (мовою документа).

Згідно п.8.3.11 ПРРЕЕ, учасник роздрібного ринку розглядає звернення/скаргу/претензію в найкоротший строк, але не більше 30 календарних днів з дати отримання звернення/скарги/ претензії, якщо менший строк не встановлено чинним законодавством, цими Правилами, Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу.

Якщо під час розгляду звернення (скарги/претензії) необхідно здійснити технічну перевірку або провести експертизу засобу комерційного обліку, строк розгляду звернення/ скарги/претензії призупиняється на час проведення технічної перевірки або експертизи, про що повідомляється споживач, який подав звернення (скаргу/претензію).

Відлік перебігу строку розгляду у цьому разі поновлюється з дати отримання результатів технічної перевірки або експертизи, про що повідомляється споживач, який подав звернення (скаргу/претензію). При цьому загальний строк розгляду зазначеного звернення (скарги/ претензії) не може перевищувати 45 днів.

Звернення (скарги/претензії) побутових споживачів, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються першочергово.

Електропостачальник розглядає звернення споживачів щодо перевірки правильності рахунку за електричну енергію, а оператор системи рахунку за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, у строк до 5 робочих днів з дня отримання ними такого звернення.

Разом із відповіддю споживачу надається інформація щодо альтернативних механізмів та шляхів вирішення відповідних спорів (питань) та контактні дані відповідальних органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб, уповноважених розглядати такі звернення/ скарги/претензії.

Надаючи оцінку твердженню відповідача про таке порушення, суд вважає за необхідне зупинити свою увагу на декількох наступних аспектах.

По-перше, відповідне звернення 01.09.2022 № 01/09 (вх. НКРЕКП від 01.09.2022 № 11696/1 - 22) хоч і було також направлено АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРҐО» (вх. Товариства від 01.09.2022), однак в першу чергу адресувалося Голові НКРЕКП ОСОБА_5 щодо, на думку заявника, систематичного недотримання позивачем Ліцензійних умов господарської діяльності з розподілу електричної енергії, а позивачу було направлено лише у формі копії, про що безпосередньо зазначено в правому верхньому куті такого звернення /а.с. 34/.

В той же час, в частині звернення заявника від 01.09.2022 року, адресованого позивачу, зазначено про "окреме прохання до Голови правління ОСР АТ Полтаваобленерго Стройного Р.В., провести повторно роз`яснювальну роботу з підпорядкованим персоналом "договірного відділу", а саме - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та видати Наказ про зменшення надбавки до посадового окладу (премії) на 100%. Всі наявні (аудіо, відео, e-mail) докази порушення даними працівниками своїх посадових обов`язків готові надати за додатковим запитом.

Таким чином, прохання заявника за підписом ОСОБА_1 від 01.09.2022 року в частині, яка стосується позивача чітко відноситься до вирішення внутрішньо-організаційних кадрових питань позивача та жодним чином не зазначено про те, що визначено в довіреності, а саме про взаємовідносини щодо "приєднання до електричних мереж, розробки подання на узгодження проектно-кошторисної документації та договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії", а відтак жодним чином не стосується взаємовідносин позивача та ТОВ "ДІ-СТАР" у сфері відносин, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

По-друге, звернення 01.09.2022 №01/09 підписане саме представником ТОВ "ДІ-СТАР" Ландарем А.В. на підставі довіреності, тобто таке звернення варто оцінювати саме як форму звернення представника юридичної особи у межах наданих останньому повноважень такою юридичною особою в конкретному документі, а саме - довіреності, копію якою долучено ОСОБА_1 до свого звернення від 01.09.2022 року.

В даному випадку, до матеріалів справи як позивачем так і відповідачем долучено копію довіреності, яку було додано ОСОБА_1 до його вищевказаного звернення від 01.09.2022 року, якою ОСОБА_1 уповноважено представляти інтереси ТОВ "ДІ-СТАР" в НКРЕКП та АТ "Полтаваобленерго" у чітко визначених питаннях, а саме - з питань приєднання до електричних мереж, розробки подання на узгодження проектно-кошторисної документації та договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії /а.с. 33-зворот, 172/.

В той же час, суд звертає увагу відповідача, що доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 повноважень звертатися від імені юридичної особи ТОВ "ДІ-СТАР" до позивача з приводу внутрішньо-організаційних питань впорядкування кадрової роботи та дисципліни АТ "Полтаваобленерго", у тому числі шляхом заявлення "прохань" "провести повторно роз`яснювальну роботу з підпорядкованим персоналом, «договірного відділу», а саме - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та видати наказ про зменшення надбавки до окладу (премії) на 100%" - вказана довіреність не містить. Будь-яких інших належних та допустимих доказів в підтвердження наявності у ОСОБА_1 повноважень звертатися з будь-якими іншими питаннями чи проханнями від імені юридичної особи ТОВ "ДІ-СТАР" відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

По-третє, окремо варто наголосити, що довіреність, якою Ландара А.В. ніби уповноважено представляти інтереси юридичної особи ТОВ "ДІ-СТАР" в НКРЕКП та АТ "Полтаваобленерго" не містить такого її обов`язкового реквізиту як дата видачі, що в силу частини третьої статті 247 Цивільного кодексу України, тобто в силу закону, визначає таку довіреність як нікчемну. Довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною /ч.3 ст. 247 ЦКУ/.

Таким чином, звернення особи здійсненне на підставі нікчемної довіреності не може породжувати будь-яких зобов`язань, у тому числі, які стосуються розгляду такого звернення адресатами до яких воно звернено, оскільки воно підписано особою без повноважень, так як нікчемна довіреність не надає жодних повноважень та не є належними та допустимим документам для представництва інтересів такого довірителя, у даному випадку - ТОВ "ДІ-СТАР". В той же час, відповідач притягнув позивача оскаржуваною постановою до відповідальності саме за не розгляд звернення від споживача - ТОВ "ДІ-СТАР". Крім того, суд звертає увагу, що така нікчемна довіреність не надавала повноважень для ОСОБА_1 звертатися і до відповідача у зверненні за його підписом від 01.09.20222, на підставі якого відповідач фактично безпідставно призначив проведення перевірки позивача. Не може нікчемна довіреність породжувати будь-які права для особи, яка надає її для підтвердження своїх повноважень та відповідно звернення від імені особи, яка не уповноважила належним чином (видала нікчемну довіреність в силу закону) та довіреність, яка не містить у своєму змісті таких прав представника яка звертатися із прохання провести позапланову перевірку та/або висловлювати прохання про видання наказу про зменшення надбавки до посадового окладу працівників позивача, - не може породжувати будь-яких обов`язків в осіб до яких звернулася особа на підставі такої довіреності, зокрема не надає права відповідачу проводити перевірку позивача та видавати позивачем наказ про позбавлення премій своїх працівників та надання відповіді на звернення, яке здійснене не уповноваженим представником.

Щодо тверджень відповідача про безпідставність, на думку відповідача, тверджень позивача про те, що "у зв`язку з відсутністю належного оформлення повноважень від ТОВ "ДІ-СТАР" на представництво юридичної особи, в НКРЕКП були відсутні підстави для проведення будь-яких позапланових заходів за відповідною заявою ОСОБА_1 стосовно взаємовідносин між АТ "Полтаваобленерго" та ТОВ "ДІ-СТАР", оскільки перевірка відбувалася на підставі чинної постанови від 10.11.2022 №1439 "Про проведення позапланової невиїзної перевірки АТ "Полтаваобленерго", яка позивачем не оскаржувалася, то суд визнає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Предметом оскарження у справі, що розглядається є Постанова №25 від 10.01.2023 та Розпорядження №1-р від 10.01.2023, прийняті відповідачем за наслідками позапланової невиїзної перевірки позивача, яка оформлена актом від 14.12.2022 №358 і була проведена на підставі постанови від 10.11.2022 №1439 "Про проведення позапланової невиїзної перевірки АТ "Полтаваобленерго". В той же час, після винесення відповідачем оскаржуваних Постанова №25 від 10.01.2023 та Розпорядження №1-р від 10.01.2023, виходячи із сталої судової практики, позивач не може звертатися із позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 10.11.2022 №1439 "Про проведення позапланової невиїзної перевірки АТ "Полтаваобленерго", оскільки вона вже вичерпала свою діє і належним способом захисту порушених прав позивача є саме звернення із позовом про визнання протиправними документів, які прийняті відповідачем за наслідками такої перевірки, а не документу на підставі якого проводилася така перевірка, до якої допустив позивач та за результатами якої вже винесено рішення контролюючого органу. Однак, позивач у такому випадку та у разі не згоди із правомірністю підстав для проведення такої перевірки не позбавлений можливості зазначати про це у позові як додаткові окремі підстави для визнання протиправними та скасування рішень суб`єкта владних повноважень, прийнятих за наслідками такої перевірки і які мають становити предмет позову. Що власне і було здійснено позивачем. Однак, відповідачем, в свою чергу, жодним належним чином не спростовано вказаних доводів, зокрема не зазначено на якій підставі ним було прийнято рішення про проведення позапланової невиїзної перевірки позивача на підставі звернення ОСОБА_1 від імені ТОВ "ДІ-СТАР" на підставі нікчемної довіреності, тобто без документу яким ТОВ "ДІ-СТАР" надавало будь-які повноваження Ландарю А.В. звертатися від його імені до будь-яких осіб, тобто на підставі документу, який не породжує для такого не уповноваженого представника жодних повноважень на представництво. Крім того, в такій довіреності, а саме в переліку повноважень, які в ній зазначені (навіть без дати видачі такої довіреності) не міститься повноважень Ландара А.В. на звернення до НКРЕКП щодо проведення перевірки АТ "Полтаваобленерго" та не містить повноважень підписувати будь-які документи від імені ТОВ "ДІ-СТАР" у тому числі листи, заяви, звернення, прохання.

Відтак, саме твердження відповідача, що "лист представника ТОВ "ДІ-СТАР" Ландара А.В. від 01.09.2022 №01/09 є зверненням юридичної особи порядок розгляду якого врегульований положеннями ПРРЕЕ" є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що такий лист підписано особою на підставі нікчемної довіреності, на підставі довіреності, яка не містить повноважень представника на звернення до НКРЕКП щодо питання перевірки АТ "Полтаваоболенерго", та на підставі листа (заяви "прохання"), зміст якого, що звернений до позивача, жодним чином не стосується ринку електричної енергії, а є пропозицією сторонньої особи вирішити внутрішні кадрові питання іншої особи. Крім того, нікчемна довіреність від ТОВ "ДІ-СТАР" на ім`я Ландара А.В. також не містить жодних повноважень такого представника звертатися від імені довірителя до АТ "Полтаваобленерго" з приводу "прохань" прийняття чи не прийняття АТ "Полтаваобленерго" тих чи інших внутрішніх кадрових питань.

Суд звертає увагу відповідача, що згідно пункту 1.1.1. ПРРЕЕ, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Тобто, вказані Правила (ПРРЕЕ) жодним чином не регулюють взаємовідносин однієї особи ( ОСОБА_1 ) щодо розгляду прохання такої особи іншою особою (АТ "Полтаваобленерго") в частині проведення роз`яснювальної роботи з підпорядкованим персоналом та видати наказ про зменшення надбавки до посадового окладу (премії).

По-четверте, вказане у зверненні від 01.09.2022 року ОСОБА_1 від імені ТОВ "ДІ-СТАР" на підставі нікчемної довіреності "прохання" заявлено таким представником у зв`язку з допущенням, на його особисту думку, порушень, зазначених вище у такому зверненні.

В той же час, жодних порушень позивачем вимог законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії про які зазначав ОСОБА_1 як не уповноважений представник ТОВ "ДІ-СТАР" на підставі нікчемної довіреності у своєму зверненні від 01.09.2022 року (та інших), в ході проведеної відповідачем позапланової невиїзної перевірки не знайшли свого підтвердження, що відповідачем не заперечувалось та підтверджено долученими матеріалами, зокрема Актом перевірки від 14.12.2022 року №358 /а.с. 178-184/.

Однак, пунктом 10.2 Порядку № 428 визначено, що при застосуванні санкцій НКРЕКП має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив. Згідно з частиною 5 статті 77 Закону № 2019-VIII при визначенні санкцій за порушення, передбачені цією статтею, Регулятор та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, враховують серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Відповідачем в супереч наведеним вище вимогам не надано жодних належних обґрунтувань застосування до позивача санкції, зокрема накладення штрафу в розмірі 85000 грн, в частині врахування принципу пропорційності такої санкції такому порушенню, яке ніби встановив відповідач. Також, не надано відповідачем жодних належних обґрунтувань, яким чином ним враховано наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, у той час, коли відповідачем не було встановлено порушень прав ТОВ "ДІ-СТАР" зі сторони позивача про які його не уповноважений представник зазначав у своїх зверненнях до відповідача, а позивача притягнуто лише за не надання відповіді ТОВ "ДІ-СТАР" щодо прохання його не уповноваженого представника Ландара А.В. вирішити позивачем його внутрішні кадрові питання, які не відносяться до ринку електричної енергії і не стосуються учасників такого ринку і про право на звернення з якими не уповноважувало ТОВ "ДІ-СТАР" такого представника згідно доданої довіреності.

Суд ще раз наголошує, що в частині порушень позивачем вимог законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії про які зазначав ОСОБА_1 у своєму зверненні від 01.09.2022 року, адресованому відповідачу і про перевірку яких він власне і звертався до відповідача, в ході проведеної відповідачем позапланової невиїзної перевірки не знайшли свого підтвердження. В той час, як до позивача було застосовано санкцію фактично за не вирішення позивачем його ж внутрішніх організаційних кадрових питань, зокрема в частині винесення наказу про позбавлення премій своїх працівників, які належать до виключної компетенції позивача та жодним чином не відносяться до відносин, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, не виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між позивачем та ТОВ "ДІ-СТАР", не призвели до обов`язку розглядати звернення (прохання) цих питань на підставі нікчемної довіреності, яка, в свою чергу, не містила повноважень представника Ландара А.В. звертатися з цих питань від імені юридичної особи ТОВ "ДІ-СТАР" до АТ "Полтаваобленерго".

Варто наголосити, що не всі звернення юридичних осіб, місцезнаходження яких співпадає із територією на яку поширюються ліцензійні умови провадження господарської діяльності АТ "Полтаваобленерго", до такої особи підпадають під сферу регулювання Правил роздрібного ринку електричної енергії, зокрема звернення в яких не йдеться про взаємовідносини заявника та адресата такого звернення, а йдеться про "прохання" заявника вирішити внутрішні кадрові питання адресата у спосіб рекомендований таким заявником жодним чином не підпадають під сферу взаємовідносин щодо функціонування ринку електричної енергії, незважаючи на те, що заявник може ймовірно бути одночасно і споживачем електричних послуг, забезпечення надання яких здійснює адресат.

Таким чином, висновок відповідача, що АТ "Полтаваобленерго" було порушено саме вимоги пункту 8.3.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, оскільки не було розглянуто звернення "прохання" юридичної особи ТОВ "ДІ-СТАР" вирішити внутрішнє кадрове питання АТ "Полтаваобленерго", зокрема преміювання чи ні його працівників, тобто питання, яке не підпадає під сферу дії Правил роздрібного ринку електричної енергії - є безпідставним та необґрунтованим, а відтак і притягнення позивача до відповідальності оскаржуваною постановою за ніби недотримання позивачем вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії є протиправним, як таким, що здійснено не на підставі та не у спосіб, передбаченні чинним законодавством.

Також, з урахуванням того, що відповідачем не було встановлено жодних порушень прав ТОВ "ДІ-СТАР" зі сторони позивача саме які стосуються сфери функціонування ринку електричної енергії та відносно яких звертався не уповноважений представник ТОВ "ДІ-СТАР" до відповідача, однак відповідачем було встановлено порушення лише в частині не надання відповіді позивачем особі, яка до нього звернулася із проханням вирішити внутрішні організаційні трудові питання працівників позивача (а не ТОВ "ДІ-СТАР") та накладення на позивача оскаржуваною постановою відповідача штрафу в значному розмірі 85000 грн, суд враховуючи практику Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду стосовно захисту підприємницької діяльності та створення в Україні привабливого інвестиційного клімату сформованої, зокрема, у постанові Верховного Суду від 9 лютого 2021 року у справі № 856/9/20-а, зазначає про надмірний формалізм відповідача під час прийняття оскаржуваних постанови та розпорядження та не пропорційного накладення санкцій. Суть вказаної практики полягає у наступному.

Стимулювання підприємницької діяльності, створення привабливого інвестиційного клімату та захист прав інвесторів відноситься до пріоритетів державної політики, оскільки є запорукою економічного зростання та добробуту кожного через збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів, збереження існуючих та створення нових робочих місць, розвитку відповідної територіальної громади. Це, зокрема, відповідає положенням частини четвертої статті 13 Конституції України, згідно з якою держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, а також частини першої статті 17 Основного Закону - забезпечення, зокрема економічної безпеки є найважливішою функцією держави, справою всього Українського народу.

В той же час, відповідачем, як державним органом, надмірно застосовано до позивача штрафну санкцію в розмірі 85000 грн, виходячи із того, що не надання відповіді ТОВ "ДІ-СТАР" на проханням вирішити внутрішні організаційні трудові питання працівників позивача (а не ТОВ "ДІ-СТАР") має менші негативні наслідки, ніж накладення значного штрафу на особу, яка не надала відповіді однак вимушена буде понести надмірний фінансовий тягар, що в свою чергу жодним чином не призведе до привабливого інвестиційного клімату та не забезпечить захист суб`єкта господарювання.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що ним, як суб`єктом владних повноважень, під час прийняття оскаржуваних постанови та розпорядження не було враховано необхідних критеріїв застосування санкцій.

Основні напрацьовані у практиці Європейського Союзу та його офіційних інституцій (зокрема, у Рекомендаціях № R(91)1 «Щодо адміністративних санкцій», прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 13 лютого 1991 року на 452-му засіданні заступників міністрів) підходи щодо притягнення особи до відповідальності у публічно-правовій сфері узагальнені у посібнику «Адміністрування і ви», що розкриває принципи адміністративного права у відносинах між особою та органами публічної влади (2020 рік; перекладено українською мовою та надруковано за сприяння проєкту Ради Європи «Підтримка впровадженню судової реформи в Україні»; https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).

Слід виходити з того, що адміністративні санкції повинні бути встановлені законом і накладатись органами публічної влади на осіб лише за чітко передбачених умов (у випадку порушення норми адміністративного права або невиконання адміністративного рішення); адміністративні санкції можуть бути накладені органами публічної влади у вигляді штрафу чи будь-якого іншого заходу фінансового чи нефінансового характеру. Адміністративними санкціями, окрім штрафів, є: збільшення розміру обов`язкових зборів, конфіскація товарів, рішення про припинення діяльності, заборона професійної діяльності або призупинення чи відкликання ліцензій, дозволів або свідоцтв. Чи вважається конкретна дія адміністративною санкцією - залежить від відповідних адміністративних норм.

Проте під час застосування адміністративних санкцій необхідно дотримуватися таких умов.

1. Адміністративні санкції повинні бути передбачені національним законодавством.

2. Такі заходи відповідальності повинні бути пропорційними фактичному порушенню.

3. Адміністративну процедуру, спрямовану на накладення адміністративної санкції, необхідно виконувати в розумні строки.

4. Процес застосування санкцій повинен узгоджуватися з «правом на справедливий суд», включно з рішенням, яке завершує таку процедуру.

5. Орган публічної влади повинен встановити як факт порушення адміністративної норми права, так і фактичні підстави для відповідальності певної особи.

6. Особа не може двічі піддаватися санкції за одну й ту саму дію на підставі різних норм, що захищають одні й ті самі соціальні або суспільні інтереси. У тих випадках, коли одна й та сама дія є підставою для виконання окреслених функцій двох чи більше адміністративних органів на підставі норм, які захищають різні інтереси, вони повинні враховувати санкції, накладені іншими органами.

7. Адміністративні санкції неможливо накладати у зв`язку з діяльністю особи, якщо така діяльність на момент її вчинення була законною або не суперечила відповідній адміністративній нормі права.

8. Легітимність ухвалення адміністративного рішення про накладення адміністративної санкції повинна підлягати перегляду з боку незалежного і безстороннього суду відповідно до закону.

9. Законодавство повинно встановити розмір штрафних санкцій, які можуть бути накладені органами публічної влади за певних обставин, та визначити випадки, коли санкції можуть обмежувати реалізацію основоположних прав особи.

10. Якщо було встановлено порушення особою конкретної норми права, а санкцію за це порушення було змінено або замінено до визначення виду чи розміру відповідного штрафу, то вона повинна мати право обрати найбільш сприятливий для себе розмір чи вид санкції.

11. У разі малозначних порушень, що тягнуть за собою незначні грошові штрафи, такі гарантії можуть бути послаблені за згодою відповідної особи.

12. Кожна особа, яка зіткнулася з адміністративною санкцією, повинна бути поінформована щодо причини, а також характер доказів.

13. Особі потрібно надати достатньо часу для підготовки її справи, надати можливість бути заслуханою до прийняття будь-якого рішення.

14. У разі прийняття адміністративного рішення про накладення санкції таке рішення має містити обґрунтування.

Важливими є і зворотні гарантії для суб`єкта владних повноважень, які полягають у тому, що органи публічної влади мають право запроваджувати відповідні системи адміністративних санкцій для забезпечення виконання особами їхніх рішень; для забезпечення того, щоб адміністративні санкції накладалися правомірно, законодавством необхідно передбачити повноваження органів публічної влади щодо їх накладення; відповідний орган публічної влади може бути наділений дискреційними повноваженнями для визначення конкретних обставин, за яких накладатимуться певні санкції.

Суд вважає, що у справі яка розглядається відповідачем не доведено застосування ним під час прийняття оскаржуваних рішень, щонайменше критеріїв, згідно з якими суб`єкт владних повноважень повинен встановити і фактичні підстави для відповідальність певної особи, а заходи відповідальності повинні бути пропорційними фактичному порушенню.

Позивач, який не вчинив жодних порушень прав ТОВ "ДІ-СТАР" у сфері їхніх взаємовідносин щодо регулювання ринку електричної енергії, а лише не надав своєчасно відповідь на звернення "прохання" ОСОБА_1 , який не був належним чином уповноваженим представником ТОВ "ДІ-СТАР" в частині питань, які не входять до сфери регулювання ринку електричної енергії, а були проханням (рекомендацією) такого заявника вжити певних заходів позивачем щодо його внутрішніх організаційних трудових питань, не може нести відповідальність у вигляді штрафу, який не є пропорційним фактичному порушенню (якого і не було) і який накладений відповідачем без встановлення і фактичної підстави для відповідальності позивача.

Суд повторно звертає увагу відповідача щодо непропорційності застосованої до позивача фінансової (штрафної) санкції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Зазначена норма Конституції України знайшла своє продовження у пункті 8 частини другої статті 2 КАС України, яка передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

У випадку, що розглядається, до позивача застосована санкція у розмірі 85000,00 грн за порушення (не розгляд в строк заяви ОСОБА_1 як не уповноваженого представника ТОВ "ДІ-СТАР"), наслідки якого не становлять для заявника жодного негативного грошового виразу і за наслідками тверджень такого заявника, про ніби порушення його прав позивачем в сфері регулювання ринку електричної енергії (про які він зазначав в своїх зверненнях), відповідачем не встановлено жодних порушень зі сторони позивача, а фактично на позивача накладено штраф за не розгляд заяви "прохання" такого не уповноваженого представника заявника щодо внутрішніх питань позивача, зокрема щодо прохання заявника видати позивачем наказ про зменшення надбавки (премії) для працівників позивача.

Тобто санкція в сотні разів перевищує розмір порушення, що не відповідає критерію пропорційності та, з великою ймовірністю, потягне для позивача негативні наслідки, несумісні з цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Садоха проти України» (Sadocha v. Ukraine, заява № 77508/11) ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (право на мирне володіння майном); Суд нагадав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення, а санкція - тяжкості правопорушення, для покарання за який вона призначається (п. 31); справді розмір відповідальності був значним для заявника, проте немає жодних доказів того, що той міг би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: він не ухилявся від виконання своїх обов`язків і не завдав будь-яку іншу майнову шкоду державі; Суд не переконали доводи Уряду, що оцінка пропорційності була включена до рішень національних органів влади; складається враження, що міркування щодо, зокрема, неумисного характеру дій заявника, незважаючи на те, що заявник порушував ці питання під час провадження, не мали жодного значення під час ухвалення рішення (п. 33); Уряд не навів достатніх аргументів того, що менш суворе покарання у виді штрафу було недостатнім для досягнення бажаного результату - запобіганню повторному порушенню (п. 34); за цих обставин відповідальність наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною вчиненому правопорушенню, отже, було порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Таку ж позицію ЄСПЛ також зайняв у справі «Мякотін проти України» (Myakotin v. Ukraine, заява № 29389/09), в якій також констатовано порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (захист права власності).

У справі «ТОВ «Світ розваг» та інші проти України» (Svit rozvag, tov and others v. Ukraine, заява № 13290/11 та 2 інші) Суд констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції; у цій справі Суд нагадав, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету; окрім того, втручання у право власності має здійснюватися з дотриманням «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і дотриманням передбачених прав; такий «справедливий баланс» не буде дотримано у разі, якщо зацікавлена особа нестиме надмірний тягар.

У схожій справі «Ель Озаір проти Румунії» (El Ozair v. Romania, заява № 41845/12, п.п. 24-26) Суд зазначив, що загальні принципи, які є застосовними і до цієї справи, викладені в рішенні Grifhorst v. France (заява № 28336/02, п.п. 81-83); Суд підкреслює, що сторонами не оспорюються факт того, що накладена санкція на заявника становила втручання у його право на мирне володіння майном; Суду необхідно встановити, чи було дотримано розумного балансу між цілями, які були застосованими для досягнення цієї мети, і захистом права заявника на мирне володіння майном; розумного балансу не буде досягнуто у тому разі, якщо на заявника було накладено індивідуальний та надмірний тягар; Урядом не було наведено переконливих причин того, що лише накладення штрафу було б недостатнім для досягнення стримувального та карального ефекту, а також запобіганню майбутніх порушень вимог декларування; Суд не може не звернути увагу, що Суд Європейського Союзу нещодавно вирішив, що сукупний штраф, який складався із штрафу та інших видів відповідальності не був пропорційним (рішення Суду ЄС від 30 січня 2019 року; об`єднані справи №o C-335/18 та C-336/18).

Як наслідок, суд констатує, що позивачем доведено факт порушення його прав оспорюваними розпорядженням та постановою, оскільки останні не відповідають критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, зокрема як такі, що прийняти відповідачем не на підставі та не в межах повноважень, що визначені законами України, не обґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо та не пропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, а відтак є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 5368,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №960514 від 10.02.2023 року на суму 2684,00 грн та платіжним дорученням №960515 від 10.02.2023 року на суму 2684,00 грн та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 13.02.2023 року /а.с. 10-11, 131/. Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 5368,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 00131819) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Смоленська, буд. 19, м. Київ, 03057, ідентифікаційний код 39369133) про визнання протиправною та скасування розпорядження та постанови - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.01.2023 №1-р Про усунення порушень АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО та постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.01.2023 №25 Про накладення штрафу на АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Смоленська, буд. 19, м. Київ, 03057, ідентифікаційний код 39369133) на користь Акціонерного товариства ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 00131819) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Головуючий суддя І.Г. Ясиновський