Справа № 640/21909/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 травня 2023 року

Київ

справа №640/21909/21

адміністративне провадження №К/990/19403/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Хохуляка В.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі №640/21909/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2023 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, (далі - ГУ ДПС) на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2021.

З касаційної скарги вбачається, що ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 апеляційну скаргу у цій справі залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших підстав поновлення пропущеного строку та надання відповідних доказів. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало те, що апеляційну скаргу подано після спливу строку, встановленого для її подання, та наведені скаржником підстави для його поновлення визнані судом неповажними, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційним судом встановлено, що вперше апеляційну скаргу у цій справі було подано 11.01.2022. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 апеляційна скарга була повернута ГУ ДПС з підстави несплати останнім судового збору. Вдруге апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 30.11.2021 подано 20.10.2022, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку відповідач зазначив, що первинна апеляційна скарга була подана в межах встановленого законом строку на апеляційне оскарження, однак, у апелянта на той час були відсутні кошти на сплату судового збору. Після усунення зазначеного недоліку ГУ ДПС повторно звернулось до апеляційного суду із скаргою, долучивши до неї платіжне доручення від 05 жовтня 2022 року №2570.

Апеляційний суд, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження дійшов висновку, що зазначені ГУ ДПС причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними, оскільки вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції 08.12.2022 ГУ ДПС подало клопотання, в якому просило поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши відсутність коштів для сплати судового збору поважною причиною для поновлення зазначеного строку. Апелянт зазначив, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду з апеляційною скаргою, за умови такого звернення протягом року з дня складання повного тексту судового рішення.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд виходив з того, що довготривала процедура погодження та сплати судового збору не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення. При цьому право на повторне звернення із апеляційною скаргою не є необмеженим у часі. Доказів наявності непереборних обставин, які б перешкоджали апеляційному оскарженню судового рішення, апелянт не надав.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував ту обставину, що вперше апеляційна скарга була подана ГУ ДПС із дотриманням процесуальних строків, встановлених КАС України. Наголошує, що ним вживались послідовні та регулярні дії, спрямовані на своєчасне оскарження рішення апеляційного суду, що свідчить про те, що відповідач дійсно бажав реалізувати своє право на апеляційне оскарження. Просить врахувати, що повторно апеляційна скарга була подана у максимально короткий строк з моменту повернення попередньо поданої. Також скаржник наводить практику Верховного Суду, відповідно до якої податковому органу було поновлено строк під час реалізації права на повторне звернення до суду після усунення недоліків.

Проте, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним судом прийнято правильне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою відповідача, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано визнано неповажними та на пропозицію суду апелянт не навів інших поважних підстав для цього.

Поряд суд касаційної інстанції зазначає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Посилання скаржника на практику Верховного Суду, відповідно до якої суд дійшов висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження у випадку, якщо повторне звернення із скаргою відбулось у найкоротший строк після повернення попередньо поданої апеляційної скарги та з усуненням виявленого недоліку, який став підставою для її повернення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не стосується обставин, які мали місце у цій справі (повторне звернення відбулося через більше, ніж через вісім місяців після повернення вперше поданої апеляційної скарги).

Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 133, 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі №640/21909/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Копію цієї ухвали суду надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко В.В. Хохуляк