Справа № 120/3453/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 травня 2023 р. Справа № 120/3453/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Філіппова Ю.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Васютенко К.В. та Мандзюка В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2022, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено повністю.

10.04.2023 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що із листів Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.03.2023 № 1674 та 03.04.2023 № 2517 він дізнався про існування істотних обставин по справі, які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі на час розгляду справи.

Ключові обставини на які зіслався заявник як на нововиявлені полягали у тому, що суд при розгляді справи дійшов помилкового висновку про набуття солдатом ОСОБА_1 статусу військовослужбовця на якого поширюється дія Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.

За словами заявника, іншою істотною обставиною є те, що суд при ухваленні рішення не встановив грубого порушення відповідачем процедури виключення солдата ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини.

Із посиланням на окреслені обставини, ОСОБА_1 просить переглянути та скасувати рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2022 на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 361 КАС України та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Ухвалою від 26.04.2023 відкрито провадження за заявою та призначено її до розгляду на 25.05.2023.

28.04.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2022 № 58 та № 59.

Ухвалою від 28.04.2023 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

24.05.2023 від позивача надійшли додаткові пояснення до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

25.05.2023 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи рапорту від 07.04.2023 та листа військової частини від 03.05.2023 № 7048-5-1784.

В судовому засіданні 25.05.2023 позивач підтримав заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. У своїх усних поясненнях акцентував увагу на тому, що судом при ухваленні рішення від 01.07.2022 неправильно встановлено ключові обставини у цій справі, що стало причиною неправомірної відмови у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні позивач заявив усне клопотання про постановлення окремої ухвали та направлення її Президенту України і командуванню Збройних Сил України з метою реагування на існуючі прогалини у нормативному регулюванні правовідносин щодо проходження служби добровольцями сил територіальної оборони, а також для реагування на порушення процедури його прийняття та звільнення зі служби.

Відповідач, у свою чергу, заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 . В усних поясненнях представник військової частини акцентував увагу на тому, що жодних нововиявлених обставин позивач не наводить, а намагається домогтися перегляду несприятливого для себе судового рішення яке набрало законної сили.

Визначаючись щодо заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 КАС України передбачено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

На вказану норму процесуального Закону зіслався ОСОБА_1 у своїй заяві.

Істотними обставинами про які йдеться у п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України є фактичні дані (явища, події, факти об`єктивної дійсності або сукупність умов), що в установленому порядку спростовують факти, які були покладено в основу судового рішення. Тобто це обставини, які впливають на юридичну оцінку здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

При цьому нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на час розгляду та вирішення адміністративної справи, але не були відомі і не могли бути відомі на суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення.

Тобто на стадії перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами беруться до уваги обставини, які раніше не були предметом розгляду з незалежних від суду та особи, яка звернулася із заявою причин, але вони є суттєвими для можливого їх впливу на результати справи, а також можливої часткової зміни судового рішення, прийнятого раніше, або його скасування взагалі.

Підсумовуючи наведене, можна дійти висновку, що необхідними умовами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотність нововиявлених обставин для вирішення спору, їх існування на момент вирішення адміністративної справи та виявлення таких обставин вже після прийняття рішення зі спору.

Водночас не відносяться до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; також не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами в процесі розгляду справи.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.09.2019 у справі № 826/19414/14, від 05.02.2020 у справі № 607/12044/16-а, від 05.08.2020 у справі № 820/6625/16 та від 10.09.2020 у справі № 802/2344/17-а.

Частиною 4 ст. 361 КАС України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 6 ст. 361 КАС України).

Повертаючись до обставин цієї справи суд зауважує, що заявник просить переглянути рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2022 посилаючись на те, що із листів Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.03.2023 № 1674 та 03.04.2023 № 2517 він дізнався, що не міг бути зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 на підставі Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" саме для проходження військової служби, бо на час такого зарахування він не був призваним на військову службу по мобілізації та з ним не укладався контракт на проходження військової служби.

Із вказаного ОСОБА_1 робить висновок, що суд розглядаючи справу дійшов помилкового висновку про набуття ним статусу військовослужбовця на якого поширюється дія Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII.

Іншою істотною обставиною заявник вважає те, що суд при ухваленні рішення не встановив грубого порушення відповідачем процедури виключення солдата ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини. Просить врахувати, що виключення його зі списків особового складу частини під час перебування на стаціонарному лікуванні прямо заборонено нормами Закону від 25.03.1992 № 2232-XII.

У своїх усних поясненнях у судовому засіданні позивач звернув увагу, що у позовній заяві він зазначав про обставини тотожні тим, які ним вказані у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, однак такі обставини, на його думку, судом встановлено неправильно та неповно.

Проаналізувавши вказані позивачем у заяві аргументи та співставивши їх із підставами позовної заяви та висновками зробленими у рішенні від 01.07.2022 суд зауважує, що мотивом ініціювання процедури перегляду рішення за нововиявленими обставинами є незгода позивача із правою кваліфікацією обставин у цій справі, а також висновками суду які відображені у рішенні про перегляд якого просить заявник.

У рішенні від 01.07.2022 судом наведено мотивовану оцінку статусу позивача та обґрунтовано застосування до спірних правовідносин норм Закону від 25.03.1992 № 2232-XII.

Це ж стосується і оцінки процедури виключення солдата ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка досліджена судом у межах заявлених раніше підстав позову.

Отже, обставини на які зіслався позивач існували на момент ухвалення рішення від 01.07.2022 і цим обставинам надана мотивована оцінка у тексті рішення суду. Той факт, що позивач у заяві посилається на листи Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 10.03.2023 № 1674 та 03.04.2023 № 2517 не змінює раніше зроблених висновків, адже вказані документи не є носіями відомостей про обставини, що можуть вважатися нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України.

Підсумовуючи суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та перегляду рішення від 01.07.2022 за нововиявленими обставинами адже крізь призму процедури перегляду рішення за нововиявленими обставинами позивач намагається домогтися повторного розгляду його справи, переоцінки доказів, обставин та ухвалення судом сприятливого для нього рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд зауважує, що про недопустимість безпідставного перегляду рішення суду яке набрало законної сили звертав увагу у своїй практиці Європейський суд з прав людини.

Зокрема у пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, тому сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ від 24 липня 2003 року у справі "Ryabykh v. Russia" (Рябих проти Росії) та від 9 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 369 КАС України).

Враховуючи, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 не встановлено передбачених пунктом 1 ч. 2 ст. 361 КАС України підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2022, у задоволенні заяви слід відмовити.

Щодо клопотань позивача про постановлення окремої ухвали, то суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 249 КАС України, виявивши під час розгляду справи порушення закону, суд може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Аналіз процитованої норми Кодексу дозволяє дійти висновку, що підстави для постановлення окремої ухвали можуть бути встановлені під час розгляду справи, тобто на етапі судового провадження коли судом всебічно, повно та об`єктивно досліджуються обставини та здійснюється їх правова кваліфікація. При цьому, процесуальною особливістю розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є те, що в першу чергу суд дає відповідь на питання про наявність чи відсутність передбачених пунктом 1 ч. 2 ст. 361 КАС України підстав для перегляду судового рішення і лише за умови встановлення таких підстав суд ухвалює рішення про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасування судового рішення та ухвалення нового рішення чи змінити рішення, що потребує аналіз усіх обставин справи.

Тому суд констатує, що при розгляді заяви позивача про перегляд рішення від 01.07.2022 за нововиявленими обставинами не було встановлено порушень на які зіслався позивач мотивуючи клопотання про постановлення окремої ухвали.

До того ж, під час ухвалення рішення про перегляд якого просить заявник судом теж не було зроблено висновків про порушення процедури прийняття та звільнення ОСОБА_1 зі служби чи про наявність прогалин у нормативному регулюванні спірних правовідносин, що й стало однією із передумов для відмови у задоволенні позову. Отже, твердження позивача про існування підстав для постановлення окремої ухвали є необґрунтованими.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 241, 248, 249, 250, 256, 295, 361, 368, 369 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.07.2022 у справі № 120/3453/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 31.05.2023.

Суддя Богоніс Михайло Богданович