Справа № 420/9565/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9565/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Чебаненко Андрій Миколайович, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Сумській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить:

визнати протиправним та скасування рішення від 04 квітня 2023 року №40 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області як територіальний орган Пенсійного фонду України за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання позивача врахувати до страхового стажу під час проведення перерахунку раніше призначеної пенсії наступні періоди трудової діяльності ОСОБА_1 , зокрема роботу по трудовому договору в якості взуттєвика у виробничому кооперативі «Надія» при Одеському взуттєвому об`єднанні імені Жовтневої революції в період з 16 серпня 1988 року по 05 травня 1991 року, роботу по трудовому договору в якості взуттєвика у кооперативі «Надія» з 14 вересня 1991 року по 01 березня 1997 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.03.2023 позивач звернувся із заявою до Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії зі зміни страхового стажу, набутого до 01.07.2000 року. 04.04.2023 позивач отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 40 про відмову в проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії з огляду на те, що до страхового стажу не враховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 28 липня 1976 року з 16 серпня 1988 року по 05 травня 1991 року та з 14 вересня 1991 року по 01 березня 1997 року, оскільки накази про звільнення містять виправлення.

Позивач як найманий працівник не може нести відповідальності за ту чи іншу неповноту або неправильність того чи іншого запису в трудовій книжці.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 04.04.2023 №40 позивач вважає протиправним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 04.05.2023 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Станом на день розгляду справи Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзиву на позовну заяву до суду не надало.

16.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до пп. 1.1 п. 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пп. 2.4 п. 2 Інструкції, № 58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пп. 2.6 п.2 Інструкція № 58 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення, тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноваженим ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому допомогу.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було встановлено, що записи у трудовій книжці позивача про періоди роботи були здійснені з порушенням вимог Інструкції № 58.

Враховуючи те, що трудова книжка позивача заповнена з порушенням вимог Інструкції № 58 у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області були відсутні підстави для врахування періодів роботи за трудовою книжкою.

Проте, неналежне заповнення трудової книжки не позбавляє особу права на зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу.

Пп. 2 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі по тексту Порядок № 637).

Чинним законодавством України передбачено можливість підтвердження трудового стажу у разі відсутності відповідних записів або неправильних чи неточних записів у трудовій книжці, проте, жодних допустимих доказів, передбачених п. 3 Порядку № 637 позивачем до Головного управління надано не було надано.

Позивача було повідомлено, що для зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів.

Законні підстави для зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача відсутні.

Позовна вимога позивача в частині зобов`язання Головного управління зарахувати позивачу до стажу роботи періоди роботи з 16.08.1988 по 05.05.1991 та з 14.09.1991 по 01.03.1997, не підлягає задоволенню, судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління.

Вимога про стягнення судових витрат є необґрунтованою, оскільки забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

22.05.2023 позивач та його представник подали відповідь на відзив.

Згідно із частинами 1, 2 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Такі справи суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Подана позивачем та його представником відповідь на відзив судом не розглядається, оскільки згідно із частиною 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

На підставі заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області 04.04.2023 винесено рішення № 40 про відмову у перерахунку пенсії зі зміни страхового стажу набутого до 01.07.2000.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.07.1976 з 16.08.1988 по 05.05.1991 та з 14.09.1991 по 01.03.1997, оскільки накази про звільнення містять виправлення, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Рекомендовано надати уточнюючі довідки за вищевказані періоди.

Не погоджуючись із рішенням про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з приписами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 28.07.1976 позивач 16.08.1988 року прийнятий на роботу по трудовому договору взуттєвиком виробничого кооперативу «Надія» при Одеському взуттєвому об`єднанні імені Жовтневої революції згідно протоколу № 13 від 01.08.1988.

Відповідно до запису в трудовій книжці за порядковим номером 12 позивач 05.05.1991 звільнений за власним бажанням з виробничого кооперативу «Надія» згідно розпорядження №23 від 05.05.1991.

Відповідно до запису в трудовій книжці за порядковим номером 15 позивач 14.09.1991 прийнятий взуттєвиком по трудовому договору до кооперативу «Надія» згідно розпорядження №26 від 10.09.1991.

Відповідно до запису в трудовій книжці за порядковим номером 16 позивач 01.03.1997 звільнений за власним бажанням з кооперативу «Надія» згідно розпорядження №59 від 28.02.1997.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки аби відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, надання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Постановою Держкомтруда СРСР 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі - Інструкція №162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції №58.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Отже, всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Судом встановлено, що рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії зі зміни страхового стажу набутого до 01.07.2000 № 40 від 04.04.2023 прийнято у зв`язку з тим, що накази про звільнення містять виправлення.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії зі зміни страхового стражу набутого до 01.07.2000, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене також узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Натомість, відповідачі не врахували, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для відмови у проведенні перерахунку пенсії зі зміни страхового стражу набутого до 01.07.2000.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Тобто, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Таким чином, відповідач 1 протиправно відмовив у проведенні перерахунку пенсії зі зміни страхового стражу набутого до 01.07.2000.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №40 від 04.04.2023.

Суд також зазначає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області врахувати до страхового стажу під час проведення перерахунку раніше призначеної пенсії наступні періоди трудової діяльності ОСОБА_1 : роботу по трудовому договору в якості взуттєвика у виробничому кооперативі «Надія» при Одеському взуттєвому об`єднанні імені Жовтневої революції в період з 16 серпня 1988 року по 05 травня 1991 року, роботу по трудовому договору в якості взуттєвика у кооперативі «Надія» з 14 вересня 1991 року по 01 березня 1997 року.

Щодо доводів відповідача 2 про те, позовна вимога зобов`язального характеру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо перерахунку пенсії визначені Законом №1058-ІV.

За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Інші доводи та заперечення відповідача 2 висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Враховуючи те, що відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 04.04.2023 року №40 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії зі зміни страхового стажу набутого до 01.07.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди трудової діяльності: роботу по трудовому договору в якості взуттєвика у виробничому кооперативі «Надія» при Одеському взуттєвому об`єднанні імені Жовтневої революції в період з 16 серпня 1988 року по 05 травня 1991 року, роботу по трудовому договору в якості взуттєвика у кооперативі «Надія» з 14 вересня 1991 року по 01 березня 1997 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) провести перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з урахуванням страхового стажу за періоди трудової діяльності: роботи по трудовому договору в якості взуттєвика у виробничому кооперативі «Надія» при Одеському взуттєвому об`єднанні імені Жовтневої революції в період з 16 серпня 1988 року по 05 травня 1991 року, роботи по трудовому договору в якості взуттєвика у кооперативі «Надія» з 14 вересня 1991 року по 01 березня 1997 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40030, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний