Справа № 380/17645/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/17645/22 пров. № А/857/5589/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року (прийняту в м. Львові суддею Лунь З. І.; дата складення ухвали в повному обсязі не вказана) про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 380/17645/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним і скасувати пункт 3 наказу Головного управління Національної поліції (далі - ГУ НП) у Львівській області від 24.10.2022 № 3015 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Самбірського РВП Г УНП» в частині застосування до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУ НП сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП у Львівській області від 07.11.2022 № 545 о/с про звільнення зі служби в поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУ НП сержанта поліції ОСОБА_1 з 07.11.2022;

- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУ НП;

- стягнути з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Заява мотивована тим, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, котрий становить 15 днів з дня ознайомлення поліцейського з таким наказом.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм процесуального права. Тому просив скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що його твердження про неможливість вчасно звернутися до суду з цим позовом перешкоджали об`єктивні обставини - перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, залучення до проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні. Також покликається на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 29 вересня 2022 року в справі № 500/1912/22 про те, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

ГУ ПН у Львівській області подало відзив на вказану апеляційну скаргу, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги та обставин, які у ній наведені; вважає їх безпідставними, необґрунтованими, надуманими, такими що не відповідають дійсним обставинам у справі та такими що не заслуговують уваги суду апеляційної інстанції та, відповідно, задоволенню не підлягають. Зазначаючи, що доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи; відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини в справі та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги позивача не спростовують доказів, наявних у матеріалах справи. Тому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, про що постановити відповідну постанову.

Представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи через його зайнятість при проведенні процесуальних дій у кримінальному провадженні в Яворівському РВП ГУ НП у Львівській області як захисника Макаревича А. А. під час виконання вимог статті 290 КПК України; участь захисника при цьому є обов`язковою.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на те, що вказані у клопотанні обставини не підтверджені жодними доказами (відсутнє як повідомлення слідчого про проведення процесуальних дій, так і підтвердження того, що представник позивача є захисником Макаревича А. А. у вказаному вище кримінальному провадженні).

Також колегія суддів враховує, що явка представника позивача не була визнана судом обов`язковою, а матеріли адміністративної справи чітко відображають правові позиції учасників справи, їхні доводи і обґрунтування є в матеріалах справи, а також у апеляційній скарзі, а тому є достатніми для вирішення справи по суті апеляційних вимог та прийняття законного і обґрунтованого судового рішення. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин у справі представник не навів, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявив.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі Суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

Відповідно до частини другої статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно зі статтею 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Законом України від 15.03.2022 № 2123-ІХ (який набрав чинності 01.05.2022) «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі підчас дії воєнного стану доповнено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут) розділом V «Особливості проведення службового розслідування» в період дії воєнного стану».

Статтею 31 цього розділу Дисциплінарного статуту встановлено порядок оскарження дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану.

Так, відповідно до частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосовано до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Оскільки існує колізія між загальним (КАС України) та спеціальним законом (Дисциплінарний статут) застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 08 лютого 2023 року в справі № 120/7567/22.

Позаяк до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, за змістом абзацу другого частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту він мав право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення, тобто з наказом ГУ НП у Львівській області від 07.11.2022 № 545 о/с про звільнення зі служби в поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Самбірського РВП ГУ НП сержанта поліції ОСОБА_1 з 07.11.2022.

Як видно з матеріалів справи, позивач був ознайомлений із вказаним наказом 07 листопада 2022 року, що підтверджується його власноручним підписом (т. 1 а. с. 276).

З матеріалів справи також видно, що з позовом у цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду лише 07.12.2022, тобто з пропуском передбаченого законодавством 15-денного строку звернення до суду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу.

Позаяк позивач пропустив передбачений законодавством строк звернення до суду, а суд першої інстанції не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

З приводу покликань апелянта на поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду колегія суддів зазначає таке.

Перебування позивача на стаціонарному лікуванні у Самбірській ЦРЛ з 26.10.2022 по 04.11.2022, що підтверджено відповідною довідкою, знаходиться поза межами строку звернення до суду, позаяк перебіг такого строку почався лише з наступного дня після 07.11.2022, коли позивач був ознайомлений з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

А перебування позивача на амбулаторному лікуванні в період 08.11.2022 по 13.11.2022 та з 21.11.2022 по 27.11.2022 не підтверджено жодними доказами.

У справі є лише ксерокопії аркушів медичної карти про відвідування терапевта з приводу гострого респіраторного вірусного захворювання, а потім вірусного трахеїту.

Вказані ксерокопії не можуть бути належним доказом перебування позивача на амбулаторному лікуванні, позаяк відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого №___», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 14.02.2012 № 110, таким доказом може бути лише Форма № 025/о, як основний первинний медичний документ хворого, який лікується амбулаторно або вдома, і заповнюється на усіх хворих при зверненні у заклад охорони здоров`я, який надає амбулаторно- поліклінічну допомогу.

Залучення ж позивача до проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні мало місце лише 14, 15 та 16 листопада 2022 року, що не перешкоджало позивачу в інші дні звернутися з позовом до суду, при тому, що такий строк пропущено на 15 днів.

Також колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 29.09.2022 в справі № 500/1912/22 про те, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

При цьому, колегія суддів зауважує, що обставини, встановлені в адміністративній справі № 500/1912/22 та справі, що розглядається, не є релевантними, а відтак висновки Верховного Суду, висловлені за результатами розгляду справи № 500/1912/22, не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи.

Так, у пункті 50 постанови від 29.09.2022 в справі № 500/1912/22 Верховний Суд зауважив, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на ту обставини, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС). Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків, позаяк позивач не наводить у своїй заяві обставин щодо неможливості своєчасного звернення до суду в строк, передбачений законодавством, зумовлених обмеженнями, впровадженими у зв`язку із запровадженням воєнного стану.

Також із матеріалів справи видно, що позивачу з 02.10.2022 уже надавалась правнича допомога адвокатом Зарембою О. О., про що свідчить укладений між ними Договір б/н від 02.10.2022. Тобто, починаючи з часу проведення службового розслідування, станом на час прийняття відповідачем спірних наказів, а також на час звернення ОСОБА_1 до суду йому надавались кваліфіковані послуги адвокатом; тобто позивач також мав достатньо часу, щоб скористатися правничою допомогою адвоката для своєчасного звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Решта доводів апеляційної скарги на законність ухвали суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Тому, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з позовними вимогами в цій справі та будь-яких інших обґрунтувань обставин і належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивач не навів та не довів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з цим позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог частини четвертої статті 123 КАС України.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року в цій справі про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 380/17645/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 29 травня 2023 року.