Справа № 307/758/23
Суддя: Бряник М. М.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/758/23
Провадження № 2-а/307/6/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м.Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді - Бряник М.М.

секретар судового засідання - Немеш Д.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Панфілов П.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Панфілов Павло Генадійович до Головного управління поліції в Закарпатській області в особі Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та поновлення строків оскарження постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Панфілов П.Г. звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління поліції в Закарпатській області в особі Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та поновлення строків оскарження постанови.

В позові зазначає, що постановою поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого сержанта поліції Тиводара Василя Васильовича серії БАВ № 302485 від 01.10.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень за ч. 6 ст. 121 КУпАП за те, що 01.10.2022 року в смт. Солотвино, на вулиці Спортивній, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 у якого не освітлювався номерний знак в темну пору доби, що не дає змогу чітко визначити символи з відстані 20 метрів, а також порушив вимогу дорожнього знаку на нерегульованому залізничному переїзді без зупинки заборонено, та не увімкнув аварійну сигналізацію після зупинки, чим порушив вимоги п.п. 2,9 «В», 20.1 та 9.9 «Б» ПДР України.

В обгрунтування строків оскарження постанови стверджує, що дізнався про таку випадково лише 24 лютого 2023 року перебуваючи у Тячівському районному відділі ДВС.

На підставі викладеного просить, поновити строк оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 302485 від 01.10.2022 року, винесену поліцейським СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Тиводар Василем Васильовичем щодо нього.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 02.03.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, які беруть участь у справі. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачам надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

12 квітня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про залишення позову без розгляду. У клопотанні представник відповідача стверджує, що позивач знав про притягнення його адміністративної відповідальності, ще в момент складання та оголошення йому 1.10.2022 оскаржуваної постанови та не був позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до суду раніше, а за таких обставин ним пропущено строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

В підтвердження доводів пропуску строку оскарження постанови, представник відповідача вказує, що обізнаність позивача про оскаржувану постанову підтверджується відеозаписом, на якому відображено присутність відповідача під час складання постанови. Окрім цього звертає увагу, що у нього перевірялися документи, а саме посвідчення водія, які вказані в постанові серії БАВ №302485 від 1.10.2022, що є предметом оскарження. Відтак вважає, що звернення до суду 1.03.2023 року після спливу 5 місяців є суттєвим порушенням норм процесуального права та свідчить про неповажність причини пропуску строку зверення до суду з адміністративним позовом.

Посилання позивача в позовній заяві про поновлення строку на той факт, що про порушення своїх прав він дізнався лише 24.02.2023 року, коли випадково перебував у Тячівському районному відділі ДВС вважає таким, що не може бути підтвердженням факту перебування позивача 24.02.2023 у відділі ДВС. Звертає увагу суду, що будь-яких доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, позивачем не надано, а тому просить адміністративний позов залишити без розгляду на підставі ч.4 ст. 123 КАС України.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, тому суд вважає можливим проведення розгляду клопотання у відсутності представника відповідача.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Панфілов П.Г. в судовому засіданні, заперечили вимоги клопотання про залишення без розгляду позовної заяви, посилаючись на те, що позивачу не було відомо про наявність оскаржуваної постанови та про таку він дізнався лише 24.02.2023 в приміщенні Тячівського відділу державної виконавчої служби куди прибув на виклик.

Заслухавши позивача та його представника, розглянувши клопотання представника відповідача, дослідивши докази, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно ч.2 ст. 286 КУпАП, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов`язує з днем, вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що предметом позову в даній справі є права та інтереси ОСОБА_1 , що були, на його думку, порушені оскаржуваною постановою, які полягають зокерма в тому, що поліцейський незаконно розглянув справу на місці, чим позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими статтею 286 КУпАП, порушенні вимог процедури розгляду справи, установленої статтями 278-279 КУпАП, відсутності доказів вини позивача та відсутності складу правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву подано до суду 01.03.2023 року. Постанова серія БАВ № 302485, яка є предметом оскарження у даній справі винесена 1.10.2022. Таким чином встановлено, що з часу винесення постанови до часу звернення до суду з адміністративним позовом про її оскарження, минуло п`ять місяців.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису підтверджено факт зупинки відповідача працівником поліції з підстав порушення останнім правил дорожнього руху. На вказаному відеозапису відображено, також обставини за яких працівник поліції перебуваючи в середені службового автомобіля тримає в руках документи, які належать водію ОСОБА_1 , що підтверджується діалогом, який ведеться між позивачем та працівником поліції. При цьому працівником поліції озвучено порушення правил дорожнього руху, вчинення яких інкримінується водію ОСОБА_1 та роз`яснються права на оскарження його дій у зв`язку з чим він відрекомендував свою особу, як ОСОБА_2 .

На 2:59:15 хв. відеозапису, відображено, як ОСОБА_1 у ствердій формі відмовляється підписувати складений відносно нього - як він озвучив протокол. Та для підтвердження цього факту відмови працівник поліції перепитав у ОСОБА_1 про те чи відмовляється він від підпису, на що останній, ще раз підвердив факт цієї відмови.

Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 про те, що про оскаржувану постанову він дізнався лише 24.02.2023 спростовуються дослідженим під час розгляду справи відеозаписом.

При цьому враховуючи положення ч.2 ст. 286 КАС України, відповідно до яких перебіг строків оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, обчислють з дня вручення цього рішення, суд вважає, що днем вручення ОСОБА_1 постанови є 1.10.2022 тобто день надання ним відмови, підписати таку.

Крім того судом встановлено, що під час складання постанови, позивач був присутній та стверджував про те, що має намір оскаржувати таку, у нього перевірялися документи, а саме: посвідчення водія, які вказані в постанові серії БАВ № 302485 від 01.10.2022 року, що є предметом оскарження.

Згідно частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск та відсутність поважних причин його пропуску.

Поважними причинами пропущення строку є причини, які не залежать від волі позивача та виключають (ускладнюють) можливість його звернення до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк.

Отже, будь-яких причин, що об`єктивно, всупереч волі позивача перешкоджали йому вчасно звернутися до суду з адміністративним позовом, ним не наведено, і матеріали справи не свідчать про наявність таких. При цьому підстави вказані позивачем у позовній заяві з посилання на виклик до відділу ДВС, не свідчать про поважність пропуску ним строку звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

До того ж, суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення у справах «Deweer v. Belgium», «Golder v. the United Kingdom»).

Таким чином, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява подана після закінчення строків, установлених законом, при цьому, матеріали адміністративної справи не містять будь-яких доказів, які підтверджують поважність причини пропуску строків звернення до суду.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, у зв`язку з чим подана позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, у відповідності до частини четвертої цієї статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись статтями 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Закарпатській області в особі Тячівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та поновлення строків оскарження постанови - залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Бряник