Справа № 344/1971/23
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/1971/23
Провадження № 2-а/344/92/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Ласки І.О.

за участю:

представника позивача адвоката Краюшкіна О.С.

представника відповідача Корнутія М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Жолобака Михайла Євгеновича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача 1 інспектора СРПП відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Жолобака Михайла Євгеновича, відповідача 2 Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою інспектора СРПП відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Жолобака Михайла Євгеновича від 16 січня 2023 року серії БАД №229506 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500,00 грн за порушення вимог ч.8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові вказано, що 16 січня 2023 року о 10 годині 00 хвилин у місті Долина по вулиці Міцкевича ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI ALLROAD A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність VAR «SHAGI 12», на іноземній реєстрації, який своєчасно не вивезений за межі України, чим порушив ст.ст. 380, 381 Митного кодексу України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказану постанову позивачу направлено поштовим зв`язком, яку він отримав 01 лютого 2023 року. Позивач зазначає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Позивач заперечує факт керування транспортним засобом. Також у постанові відсутні відомості про пристрій, яким зафіксовано порушення. Крім того, відповідачем не роз`яснено права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За наведених обставин позивач просить скасувати постанову серії БАД №229506 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 16 січня 2023 року та стягнути судові витрати по справі у розмірі 536,80 грн.

Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року витребувано у відповідача 1 інспектора СРПП відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Жолобака Михайла Євгеновича та відповідача 2 Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області матеріали адміністративної справи, на основі яких було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №229506, що була винесена 16 січня 2023 року інспектором СРПП відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Жолобаком Михайлом Євгеновичем про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500,00 грн за порушення вимог ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

24 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача 2 Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області просить у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що доводи позивача нічим необґрунтовані та не знаходять фактичного підтвердження щодо невинуватості останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення, а лише спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності без належних на те правових підстав. Незгода позивача з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу є суб`єктивною думкою останнього, яка жодним чином не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Також зазначає, що доводи позивача спростовується відеофіксацією із бодікамери поліцейського, на якому позивач не заперечує факту керування ним транспортним засобом, крім цього, у даному автомобілі перебував тільки позивач на водійському сидінні, відповідно доводи позивача є такими, щоб вести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 на відео сам же визнає вину та факт керування транспортним засобом марки «AUDI ALLROAD A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з порушенням обмежень, встановлених Митним кодексом України, а саме порушення строку ввезення на територію України. Також факт порушення позивачем обмежень, встановлених Митним кодексом України, підтверджується відповіддю Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Івано-Франківській області, в якому на запит Сектору правового забезпечення ГУНП в Івано-Франківській області повідомлено, що в системі «Аркан» в період з 20 квітня 2018 року по 21 квітня 2023 року відносно перетину кордону України транспортного засобу, реєстраційний номер СНS737, інформація відсутня. Тобто вказаний транспортний засіб в`їхав на територію України до 2018 року, а отже перебуває на території України більше одного року. Також позивач 02 січня 2021 року та 21 жовтня 2022 року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Представник відповідача 2 вважає, що постанова є законною та правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, а дії інспектора законними (а.с. 43-51).

01 травня 2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить задовольнити позов у повному обсязі. Вказує, що доводи, наведені відповідачем 2, у відзиві є необґрунтованими і безпідставними. Зазначає, що долучений відповідачем до матеріалів відзиву диск, не засвідчений електронним підписом, що є суттєвим порушенням законодавства. Також факт керування автомобілем з реєстраційним номером СНS737 громадянином ОСОБА_1 на відео не зафіксовано, інших доказів на підтвердження цього факту також не надано. На підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови від 16 січня 2023 року відповідачем до відзиву було долучено відеозапис з портативного відео реєстратора, з якого вбачається, що поліцейський підійшов до чоловіка, який в цей момент сидів в автомобілі, проте відеозапис не містить моменту керування автомобілем. Також на відеозаписі часом вчинення адміністративного правопорушення вказано о 9 годині 35 хвилин, в той же час в протоколі вказано час вчинення о 10 годині 00 хвилин, що свідчить про його недостовірність (а.с. 62-66).У судове засідання позивач не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги адміністративного позову на підставах, викладених у позові та відповіді на відзив на позовну заяву, у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач 1 до суду не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У судовому засідання представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №229506 від 16 січня 2023 року вбачається, що 16 січня 2023 року о 10 годині 00 хвилин у місті Долина по вулиці Міцкевича ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI ALLROAD A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність VAR «SHAGI 12», на іноземній реєстрації, який своєчасно не вивезений за межі України, чим порушив ст.ст. 380, 381 Митного кодексу України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як наслідок, при винесенні оскаржуваної постанови інспектор наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн (а.с. 7).

Згідно листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Івано-Франківській області, по системі «Аркан» в період з 20 квітня 2018 року по 21 квітня 2023 року відносно перетину кордону України транспортного засобу з реєстраційним номером СНS737 інформація відсутня (а.с.53).

Відповідно до карток обліку адміністративного правопорушення з інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» ІКС «Інформаційний портал Національної поліції», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02 січня 2021 року, 21 жовтня 2022 року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та 16 січня 2023 року за ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 54-56).

Як вбачається з відповіді Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, за даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, транспортний засіб марки «AUDI ALLROAD A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ввезений на митну територію України через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» 23 серпня 2014 року у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування громадянином Zhalalidinov Forokhidin (а.с.67).

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Частина п`ята статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний:

- мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

- виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний:

- не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Водночас, підпунктами а, б пункту 2.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

А у підпункті а пункту 2.4. Правил дорожнього руху України зазначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Отже, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення реєстраційного документа на транспортний засіб не обов`язково має передувати порушення водієм Правил дорожнього руху України або скоєння дорожньо-транспортної пригоди, адже обов`язок мати при собі та на вимогу працівника вказані документи, а також права працівників Національної поліції контролювати дотримання даної вимоги Правил дорожнього руху України не ставляться у залежність від вчинення водієм Правил дорожнього руху України чи спричинення дорожньо-транспортної пригоди.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №465/6677/16-а та у постанові від 03 квітня 2019 року №675/1207/17.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний, у першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Проте всупереч вказаним нормативно-правовим актам позивач не надав працівнику полії реєстраційного документу на транспортний засіб.

Частиною третьою статті 31 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи (частина п`ята статті 31 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до частини восьмої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України «Про дорожній рух», свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 8 ст.121 цього Кодексу.

Пунктом 10 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до частини першої-другої статті 25 Закону України «Про Національну поліцію», поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених законом. Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності: 1) формує реєстри та бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України; 2) користується реєстрами та базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади; 3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу; 4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями; 5) надає до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі та в обсягах даних, зазначених у статтях 7, 14 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", відомості, необхідні для забезпечення ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У частині п`ятій статті 25 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція зобов`язана письмово інформувати митні органи про виявлення нецільового використання та/або передачі транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України чи поміщених у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такі транспортні засоби на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, а також про виявлення розкомплектування таких транспортних засобів.

Таким чином, виходячи з вказаних правових норм, поліція має право користуватися реєстрами та базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади та здійснювати інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями, що і було зроблено 16 січня 2023 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо допустимості доказів, суд виходить з наступного.

За приписами статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, доказами є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до змісту статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису, фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні, в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно частини першої-четвертої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Долучені відповідачем до справи відеозаписи подані в електронній копії, засвідченій електронним підписом, що було встановлено під час огляду у судовому засіданні, містять інформацію щодо предмета доказування та в повній мірі відповідають вимогам статей 72-75 Кодексу адміністративного судочинства України щодо належності, допустимості та достовірності у зв`язку з чим є належними доказами.

Також про наявність відеофіксації зазначено в оскаржуваній постанові від 16 січня 2023 року.

Суд відхиляє доводи сторони позивача щодо необхідності відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення до моменту отримання доказів у паперовій формі, оскільки на момент винесення постанови, відповідач 1 мав достатньо доказів для прийняття даного рішення.

Також позивачем не заявлялося заяв або клопотань про надання доказів, нероз`яснення прав або інших заяв.

На підтвердження обставин щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем додано до відзиву на позовну заяву відеозапис з портативного відеореєстратора, з якого вбачається, що на час складення оскаржуваної постанови позивач не надав митної декларації або жодних інших доказів про неперевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу на територію України (а.с. 57).

У той же час позивач пояснив інспектору поліції, що він не ввозив даний транспортний засіб на митну територію України, а ввозила інша особа.

Також позивачем не надано жодних доказів про належність транспортного засобу марки «AUDI ALLROAD A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на праві власності, у той же час 23 серпня 2014 року даний автомобіль був ввезений у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування громадянином Zhalalidinov Forokhidin (а.с.67).

Суд оцінює критично посилання сторони позивача на те, що позивач ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки з доданого відеозапису вбачається, що позивач перебував на водійському сидінні, нікого, крім останнього, в транспортному засобі не було. Крім того, позивач не заперечував факт керування транспортним засобом, а заперечував лише перевищення строку тимчасового ввезення автомобіля та відсутність наявності доказів про це в інспектора поліції.

Щодо наявності описки у постанові, на якій наполягає позивач та його представник, то суд зазначає, що описка у часі керування за доведеності факту вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування цього документу.

Відповідне положення міститься у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 459/1801/17.

Отже, в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

При цьому суд враховує, рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom", згідно якого будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова містить усі необхідні реквізити, передбачені статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами.

Зібрані посадовою особою докази про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення та винуватість позивача.

За таких обставин, постанова про накладення адміністративного стягнення від 16 січня 2023 року ґрунтується на фактичних даних та відповідає вимогам статей 251, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як визначено у частині другій статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, надавши правову оцінку змісту обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог статей 256, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважає, що посадовою особою повністю були з`ясовані усі обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, отже правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні та приходить до висновку про залишення позовної заяви без задоволення, а оскаржуваної постанови без змін.

Оскільки у позові відмовляється, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 1, 251, 252, 254, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Жолобака Михайла Євгеновича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 31 травня 2023 року.

Повний текст рішення складено та підписано 01 червня 2023 року

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 інспектор СРПП відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Жолобак Михайло Євгенович, місцезнаходження: вул. Шкільна, 19, смт. Рожнятів, Калуський район, Івано-Франківська область, 77600.

Відповідач 2 - Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, , місцезнаходження: вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Мелещенко Л.В.