Справа № 260/2941/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2023 року м. Ужгород№ 260/2941/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник позивача - П. Сідак;

представник відповідача - А. Свиреденко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Адміністрації державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

1) визнати протиправною відмову Адміністрації Держприкордонслужби України у прийнятті, оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

2. зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області документи для призначення з 27 січня 2023 року ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах на підставі вимог п. "а" ст. 12, ст. 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.05.2023 року.

Як вбачається із позовної заяви, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на те, що після звільнення, зважаючи на наявність у нього достатньої вислуги років, очікував на виклик для оформлення та направлення 3-м прикордонним загоном документів документів до Адміністрації Держприкордонслужби для призначення пенсії. Згодом звернувся до Адміністрації ДПС України з приводу оформлення та подання необхідних документів до Головного управління ПФУ в Закарпатській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно Закону України №2262-ХІІ. Однак, листом від 21.03.2023 року було відмовлено у підготовці та поданні документів для призначення пенсії до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, у зв`язку з відсутністю підстав для призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених ст. 12 Закону №2262-ХІІ. Вказує на те, що такі дії відповідача порушують його право на соціальний захист.

10.05.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, із якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову зазначає, що Законом №2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсій за вислугу років та вказано, що пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку, якщо особа звільнена зі служби у період з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення має вислугу 25 календарних років. Станом на день звільнення зі служби позивач мав вислугу 20 календарних років та 11 місяців і 28 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, визначених положеннями ст. 12 Закону №2262-ХІІ.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечила та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України.

Відповідно до наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 25 січня 2023 року №46-ОС "Про особовий склад" майстер-сержанта ОСОБА_1 техніка 2 групи зв`язку відділення зв`язку прикордонної комендатури швидкого реагування №1 звільнено за підпунктом "г" п. 3 с. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с. 10).

Із вказаного наказу вбачається, що вислуга років позивача станом на 26 січня 2023 року становить: календарна - 20 років 11 місяці 28 днів; пільгова - 08 років 04 місяці 19 днів; всього - 29 років 04 місяці 17 днів.

28 лютого 2023 року позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою, в якій просив повідомити чи оформлялися на направлялися стосовно нього документи до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області для призначення пенсії за вислугу років (а.с.14).

Листом від 21 березня 2023 року Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила позивача про те, що відсутні підстави для прийняття від нього заяви про призначення пенсії за вислугу років та надання доручення 3 прикордонному загону про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії на умовах, встановлених п. "а" ст. 12 Закону України №2262-ХІІ, та відповідно, для їх надсилання до відповідного органу Пенсійного фонду України (а.с. 12).

Позивач не погоджується із вказаною відповіддю та в результаті звернувся до суду за захистом порушених, на його думку, прав.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступних міркувань.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Фактично спірним питанням у справі, що розглядається є питання наявності у позивача права на пенсію за вислугу років, а відтак і неправомірності відмови відповідача в оформленні документів для призначення такої пенсії.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення для набуття права на призначення пенсії визначена Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 2262 особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч. 1 ст. 2 Закону № 2262). Таким чином необхідною умовою для подання до уповноваженого органу заяви про призначення пенсії є наявність у заявника права на пенсію згідно із Законом № 2262.

Відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, у період з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. При цьому слід зазначити, що календарний рік це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

В свою чергу, ст. 17-1 Закону № 2262 визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) врегульовано порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі - Порядок № 393).

Пунктом 2-1 Порядку № 393 визначено, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Отже, обчислення календарної вислуги років проводиться із врахуванням пунктів 1,2 Порядку № 393, якими визначено які саме види служби зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Як встановлено судом, наказ відповідача № 46-ОС від 25 січня 2023 року, яким встановлено позивачу вислугу років станом на 26 січня 2023 року, ним не оскаржувався.

Разом з тим, суд вказує на те, що до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж враховується при призначенні пенсії для визначення саме розміру пенсії, а для отримання права на призначення пенсії відповідно до положень Закону № 2262 обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років.

Законом № 2262 чітко визначені умови призначення пенсій за вислугу років, та зазначено, що пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку, якщо особа звільнена зі служби у період з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Як вже встановлено судом на день звільнення зі служби, а саме станом на 26 січня 2023 року, Позивач мав вислугу 20 календарних років та 11 місяців і 28 днів, що не відповідає умовам призначення пенсій за вислугу років, визначеним положеннями статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Аналізуючи викладене та враховуючи, що Позивач звільнився зі служби 26.01.2023 року, для призначення йому пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України № 2262 необхідно мати 25 календарних роки та більше, а його вислуга становить лише 20 календарних років та 11 місяців і 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

З огляду на наведені вище положення пункту Закону № 2262-ХІІ та Постанови 393, пільгова вислуга позивача має вплив виключно на визначення розміру пенсії, а не на її призначення за нормами Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та у задоволенні яких слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31 травня 2023 року.

СуддяС.А. Гебеш