Справа № 240/35784/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/35784/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

30 травня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФПС Флексіблс Україна" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грайф Флексіблс Україна" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №3 від 03.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грайф Флексібс Україна" (далі ТОВ "Грайф Флексібс Україна"), за результатами якої складено акт №8361/06-30-07-03/20428705 від 31.18.2021, відповідно до висновків якого контролюючим органом встановлено, що ТОВ "Грайф Флексібс Україна" не підтверджено операції з придбання будівельно-монтажних робіт від ТОВ «Будстар прайм» та послуг з придбання поліетилену від ТОВ "Торгівельна компанія "Хім Тор"». На думку позивача, податкове повідомлення-рішення №3 від 03.09.2021 є протиправним в частині зменшення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на суму розміром 280 156 грн та застосовану штрафну санкцію на суму розміром 28 016 грн. Позивач вказує, що реальність господарських операцій з його контрагентами підтверджується належними первинними документами. Спираючись на судову практику Верховного Суду України та Європейського суду з прав людини позивач наголошував на принципі індивідуальної відповідальності платника податків, згідно з яким норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової та господарської дисципліни його контрагентами. Окрім того, положення Податкового кодексу України не зобов`язує платника податків проводити перевірку фінансового стану, матеріально-технічної бази та наявності людських ресурсів у своїх постачальників. Вказує, що відповідач не навів якими саме доказами підтверджується відсутність товару та надання послуг. Товарно-транспортна накладна призначена виключно для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. Також звертає увагу на те, що неналежне оформлення відповідачем акта перевірки свідчить про порушення контролюючим органом своїх власних порядків, а тому прийняті за таких обставин рішення не можуть вважатись правомірними, інакше це свідчить про надання контролюючому органу можливості уникати виконання своїх обов"язків і не сприятиме юридичній визначеності у правовідносинах з платниками податків.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФПС Флексіблс Україна» () зареєстроване як юридична особа 31.05.1995, перебуває на обліку в Житомирській ОДПІ ГУ ДПС у Житомирській області.

У період з 17.08.2021 по 25.08.2021 Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Грайф Флексіблс Україна» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року від"ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За наслідками перевірки складено акт №8361/06-30-07-03/20428705 від 31.08.2021 (далі - акт перевірки).

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, за її результатами встановлено порушення позивачем, зокрема, п.п.44.1 п.44 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, абзац 6) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пп.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, в результаті чого підприємством завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 280156грн (а.с. 16-39).

На підставі акту перевірки відповідачем 03.09.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення №3 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 280156 грн та застосовано штрафну санкцію у розмірі 28016 грн (а.с. 15).

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням №3, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі також - ПК України).

Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Наведені норми підтверджують висновок про те, що первинні документи, створені у письмовій або електронній формі, для цілей оподаткування повинні містити відомості про факти реальної підприємницької та іншої діяльності, які впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду, відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.

У той же час, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотнє.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 грудня 2019 року у справі №826/13060/18.

Надаючи правову оцінку висновкам відповідача щодо нереальності господарських операцій з придбання послуг з будівельно-монтажних робіт від ТОВ "Будстар Прайм", суд зазначає наступне.

У акті перевірки вказано, що ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" ("Замовник") до складу податкового кредиту за червень 2021 року включено 76820 грн ПДВ по взаємовідносинах з постачальником ("Підрядником") TОB "Будстар Прайм" згідно з договорами підряду на виконання робіт.

Контролюючий орган зазначає, що виходячи з показників люд/год., наведених в цих документах та поданому ТОВ "Будстар Прайм" звіту 4ДФ за ІІ квартал 2021 року (травень), згідно з яким на підприємстві в період складання актів приймання виконаних будівельних робіт рахувалось по 5 осіб з ознакою доходу 101 (заробітна плата) та 19 осіб (за договором) з ознакою доходу 102, перевіркою встановлено невідповідність кількості працюючих з кількістю відпрацьованих людино-годин за відповідний період (травень 2021 року), а отже встановлено відсутність реального здійснення господарських операцій з придбання ТОВ «Грайф Флексіблс Україна» послуг з будівельно-монтажних робіт у даного суб`єкта господарювання.

Згідно з даними з інформаційних систем ДПС України в травні 2021 року (період надання послуг для ТОВ "Грайф Флексіблс Україна") ТОВ "Будстар Прайм" одночасно надавало послуги іншим суб`єктам господарювання (24 суб`єкти), які розташовані у різних областях України без залучення субпідрядників на виконання будь-яких будівельно-монтажних робіт.

З огляду на вказане, за результатами перевірки зроблено висновок про відсутність реального здійснення господарських операцій ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" з ТОВ "Будстар Прайм" за червень 2021 року на загальну суму ПДВ 76820 грн з тих підстав, що не підтверджуються місцезнаходження майна, можливості виконання операцій з придбання, виробництва/продажу ідентифікованих товарів, наявність трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання умов договорів, укладених позивачем з контрагентами, та, як наслідок, відсутні умови для отримання результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" («Замовник») до складу податкового кредиту за червень 2021 року включено 76820 грн ПДВ по взаємовідносинах з постачальником ("Підрядником") ТОВ "Будстар Прайм" згідно з договорами підряду на виконання робіт, а саме:

1. Договір підряду №05/05-21 від 05.05.2021 згідно з умовами якого підрядник виконує виготовлення відбійника рампи на складі готової продукції з металевої двотаврової балки (загальна довжина 12 м) - 3шт., монтаж відбійників у кількості 1шт на загальну суму в розмірі 30000 грн, тому числі ПДВ 5000 грн (а.с.92-94, 94 зворот).

2. Договір підряду на виконання робіт №06/05-21 від 06.05.2021, згідно з умовами якого підрядник виконує виготовлення металевої драбини з профільної труби та рифленого листа згідно креслення 1705х400х380 - 13шт. на загальну суму 70800 грн, в т.ч. ПДВ 11800грн (а.с.80-81, 82)

3. Договір підряду на виконання робіт №13/05-21 від 13.05.2021 згідно з умовами якого підрядник виконує демонтаж тестувальної машини Біг-Бегія Milde-Cont у кількості 1шт (а.с.44-45).

4. Договір підряду на виконання робіт №17/05-21 від 17.05.2021 згідно з умовами якого підрядник виконує виготовлення металевого стола згідно креслення (800*2300*1250) - 20 шт. на загальну суму 56400 грн в т.ч. ПДВ 9400 грн (а.с. 106-107, 108).

5. Договір підряду на виконання робіт №21/05-21 від 21.05.2021 згідно з умовами якого підрядник виконує виготовлення каркасної металевої стіни з утеплювачем в прядильній дільниці №2 і місці розташування машини різально-зпаювальної GunterAB 2000SP/BB90/ST (200кв.м.) на загальну суму 374400 грн в т.ч. ПДВ 62400 грн (а.с. 52- 53, 54).

6. Договір підряду на виконання робіт №11/05-21 від 11.05.2021 згідно з умовами якого підрядник виконує демонтаж зношеного модуля металевої башти-зрошувача з пластиковими сотами (розмір 6х2,5х2,5м); демонтаж металевої ємності (6м.куб); демонтаж металевих повітроводів 100х60см.в кількості 30м.; демонтаж запірної арматури в т.ч. крани клапана фільтра (модуля градирні); демонтаж металевої труби ДУ 80 в кількості 40 м.п. (модуля градирні); монтаж нової системи повітроводу (модуля градирні); вирівнювання поверхонь підлоги 90 кв.м.; вирівнювання та штукатурне оздоблення стін 174 кв.м.; фарбування стін водоемульсійною фарбою 174 кв.м. (а.с. 68, 70, 71, 72, 74, 218-221).

Відповідно до змісту акту перевірки відповідачем зроблено висновок про нереальність вищевикладених операцій позивача з контрагентом ТОВ «Будстар Прайм», які не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, зважаючи на відсутність у контрагента «Підрядника» необхідної кількості штату працюючих осіб, які економічно необхідні для здійснення господарської діяльності та неможливість одночасного надання послуг іншим суб"єктам господарювання (24 суб"єкта), які розташовані у різних областях України без залучення субпідрядників на виконання будь-яких будівельно-монтажних робіт.

Проте суд зазначає, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника отримати певний результат від здійснення господарської операції.

Так, можлива відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставку та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг), у тому числі й по ПДВ.

Таким чином, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.

Така ж правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24.01.2018 у справі № 824/942/13, від 14.03.2018 у справі № 803/1198/16.

За таких обставин, посилання відповідача на неможливість виконання робіт (надання інших послуг) не підтверджується матеріалами справи, а тому не може бути беззаперечним свідченням нереальності спірних господарських операцій.

Беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на формування податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

Формування фінансових показників, які враховуються при визначені оподатковуваного прибутку підприємства, а також податкового кредиту для цілей визначення суми податкових зобов`язань з ПДВ повинно здійснюватися тільки щодо фактичного здійснення господарських операцій, підтверджених належним чином оформленими первинними документами та іншими обліковими документами, складання яких для оформлення операцій певного виду передбачено правовими нормами. При цьому презюмується, що такі документи є достовірними, а зафіксована в них інформація розкриває справжній зміст господарської операції, свідчить про її економічну вигоду (виправданість, ризик). Якщо певна господарська операція не відбулася або її зміст інший, ніж той, стосовно якого складені документи, підстави для відтворення фінансових показників операції в податковому обліку відсутні (в разі якщо документи складені про людське око) або ж операція відтворюється відповідно до її дійсного змісту, що відповідає принципу превалювання сутності над формою, згідно з яким операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

У той же час, норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та право на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий не доведе зворотне.

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним та правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

При цьому суд зауважує, що вчинення платником податків дій, що мають своїм результатом одержання податкової вигоди (звільнення від оподаткування, зменшення бази або ставки оподаткування, одержання права на залік або відшкодування податку на додану вартість тощо), саме по собі не означає, що відповідні правочини були вчинені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Тому, для встановлення факту вчинення правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, з метою ухилення від сплати податків, необхідно встановити необґрунтованість отриманої платником податків податкової вигоди, наприклад, внаслідок її виникнення не у зв`язку із здійсненням реальної підприємницької або іншої економічної діяльності.

Оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, то факт виконання поставки товару входить до предмету доказування у справі.

При цьому, довести правомірність своїх дій чи рішення відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

У даному випадку, податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен довести в суді фіктивність господарських операцій як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №817/149/17 та від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16.

У той же час, податковий орган не подав доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність Позивача як платника податків.

Також Суд указує, що чинне податкове законодавство не покладає на платника обов`язку контролювати діяльність осіб, що виконують роботи, послуги, не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства чи походження товару під час його придбання, перед тим як вносити відповідні суми витрат до складу валових витрат і суми ПДВ - до податкового кредиту.

В свою чергу на підтвердження здійснення господарських операцій з виконання ТОВ "Будстар Прайм" умов договору підряду №05/05-21 від 05.05.2021 щодо виготовлення відбійника рампи на складі готової продукції з металевої двутаврової балки (загальна довжина 12 м) 3шт, позивачем надано до суду копії первинних документів, а саме: рахунок-фактуру №52 від 05.05.2021 та рахунок-фактуру №79 від 31.05.2021, акт надання послуг № 115 від 11.06.2021, відомість ресурсів до локального кошторису №2-1-1; локальні кошториси на будівельні роботи №2-1-1 виготовлення відбійника рампи; акт надання послуг №115 від 11.06.2021 та фотозвіти виконаних робіт (а.с. 96-97, 9100, 101, 102, 103, 100, 104, 105,).

На підтвердження реальності господарських операцій на виконання сторонами умов договору підряду №06/05-21 від 06.05.2021 щодо виготовлення металевої драбини з профільної труби та рифленого листа згідно креслення 1705х400х380 за 13 шт, позивачем надано до суду копії наступних документів: довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2021 року від 31.05.2021 (форма КБ-3), акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2021 від 31.05.2021 №1 (виконання робіт з виготовлення металевих драбин) форма №КБ-2В, акт надання послуг №111 від 31.05.2021, локальні кошториси на будівельні роботи №2-1-1 виготовлення металевої драбини, рахунок-фактуру №76 від 31.05.2021 та №62 від 06.05.2021 (а.с.82 зворот - 84, 84 зворот, 85-86, 88, 90, 91).

На підтвердження здійснення господарських операцій на виконання умов договору підряду робіт №13/05-21 від 13.05.2021 з ТОВ "Будстар прайм" щодо демонтажу тестувальної машини Біг-Бегія Milde-Cont у кількості 1шт, позивачем надано до суду копії первинних документів, а саме: довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2021 року від 31.05.2021 (форма КБ-3) на загальну суму 69600 грн; акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2021 від 31.05.2021 № 1; акт надання послуг №107 від 31.05.2021; локальні кошториси на будівельні роботи №2-1-1 виготовлення металевого стола; відомість ресурсів до локального кошторису № 2-1-1, акт надання послуг №107 від 31.05.2021, рахунок-фактуру №60 від 13.05.2021 та № 73 від 31.05.2021 (а.с. 47, 48, 48 зворот - 50, 50 зворот, 65, 66, 67)

На підтвердження здійснення господарських операцій з виконання ТОВ «Будстар Прайм» умов договору підряду №17/05-21 від 17.05.2021 щодо виготовлення металевого стола згідно креслення (800*2300*1250) - 20 шт, позивачем надано до суду копії: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2021 року від 28.05.2021 (форма КБ-3) на загальну суму 56400 грн; акту приймання виконаних будівельних робіт за травень 2021 від 28.05.2021 №1; акту надання послуг №94 від 28.05.2021; локальних кошторисів на будівельні роботи №2-1-1 виготовлення металевого стола; відомості ресурсів до локального кошторису №2-1-1, акту надання послуг №94 від 28.05.2021, рахунку-фактури №63 від 17.05.2021 (а.с. 108 зворот -109, 109 зворот -110, 110 зворот, 111, 111 зворот - 113, 114, 115 ).

На підтвердження здійснення господарських операцій на виконання умов договору підряду робіт №21/05-21 від 21.05.2021 з ТОВ "Будстар Прайм" щодо виготовлення каркасної металевої стіни з утеплювачем в прядильній дільниці №2 і місці розташування машини різально-зпаювальної GunterAB 2000SP/BB90/ST (200кв.м.), позивачем надано до суду копії: акту приймання виконаних будівельних робіт за червень 2021 від 11.06.2021; локальних кошторисів на будівельні роботи №2-1-1 виготовлення каркасної металевої стіни; відомості ресурсів до локального кошторису № 2-1-1; акту надання послуг №116 від 11.06.2021; рахунку-фактури №57 від 21.05.2021 та №58 від 21.05.2021 та фотозвіту виконаної роботи (а.с. 55 зворот 56, 56 зворот, 57 зворот-59, 60, 61, 75, 76, 77)

На підтвердження реальності господарських операцій на виконання сторонами умов договору підряду №11/05-21 від 11.05.2021 щодо демонтажу зношеного модуля металевої башти-зрошувача з пластиковими сотами (розмір 6х2,5х2,5м), демонтаж металевої ємкості (6м.куб), демонтаж металевих повітроводів 100х60см.в кількості 30м, демонтаж запірної арматури в т.ч. крани клапана фільтра ( модуля градирні), демонтаж металевої труби ДУ 80 в кількості 40м.п. ( модуля градирні), монтаж нової системи повітроводу ( модуля градирні), вирівнювання поверхонь підлоги 90кв.м., вирівнювання та штукатурне оздоблення стін 174 кв.м., фарбування стін водоемульсійною фарбою 174кв.м, позивачем окрім вищевказаних відомостей ресурсів та локальних кошторисів надано до суду копії первинних документів, а саме: акт про надання послуг №110 від 31.05.2021; рахунок-фактуру №40 від 28.05.2021, №61 від 31.05.2021 та №56 від 11.05.2021 (а.с. 68-60, 69, 70, 71, 72).

Аналізуючи наведене, ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" виконало свої зобов`язання за вищевказаними договорами підряду та здійснило оплату наданих послуг та виконаних робіт шляхом безготівкового розрахунку з контрагентом ТОВ "Будстар Прайм", що підтверджується випискою з карткового рахунку у банку (а.с. 63-64).

За результатами дослідження вищезазначених первинних документів, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, суд дійшов висновку, що вони підтверджують фактичне виконання умов договорів підряду укладених з контрагентом ТОВ "Будстар Прайм", що у свою чергу свідчить про фактичне отримання від контрагента наданих послуг, виконання робіт та відображають зміст господарської операції. Акти надання послуг, обов`язкова наявність яких була зазначена в укладених договорах, містять найменування наданих послуг, їх деталізація, яка відповідає додатку до договорів, вказано кількість, вартість, в тому числі податок на додану вартість.

Жодних розбіжностей у вищевказаних первинних документах та наявності будь-яких дефектів чи неточностей (дефектів) тощо, контролюючим органом не встановлено.

Відомості про передачу контрагенту матеріальних цінностей необхідних для виготовлення драбин, рампи, металевої стіни, тощо підтверджується актами списання.

Суд наголошує, що в акті перевірки відповідачем підтверджуються, що ТОВ «Будстар Прайм» перебуває на обліку в органах податкової служби і є платником податку на додану вартість, з основним видом господарської діяльності за КВЕД 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель (а.с. 24).

Окрім того, в матеріалах справи наявні докази реєстрації контрагентом позивача податкових накладних в ЄРПН, що є підставою для відображення відповідних сум ПДВ у податковій звітності. Жодних розбіжностей у змісті вищевказаних первинних документах та податкових накладних, розрахункових документів тощо, ні контролюючим органом, ні судом не встановлено (а.с.145-153).

Щодо доводів відповідача про одночасне надання контрагентом ТОВ «Будстар Прайм» послуг іншим суб`єктам господарювання (24 суб`єкти), які розташовані у різних областях України без залучення субпідрядників на виконання будь-яких будівельно-монтажних робіт, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Вказаний висновок аргументований контролюючим органом на підставі даних з інформаційних систем ДПС України, однак суд зауважує, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі.

Суд критично ставиться до доводів відповідача про відсутність інформація щодо отримання ТОВ "Будстар Прайм" ліцензії на право здійснення діяльності у сфері будівництва станом на 25.08.2021, зважаючи на наступне.

Ліцензія дає право займатися певною господарською діяльністю. Вид будівельної ліцензії передбачений п.9 ст. 7 Закону "Про ліцензування видів господарської діяльності", однак відповідно до змісту норм права (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) отримання ліцензії на будівництво є необхідним для будівництва об"єктів, що належать до середнього класу наслідків СС2 та значного класу наслідків СС3. Однак для об`єктів незначного класу наслідків СС1 ліцензія не потрібна.

В свою чергу контролюючим органом не доведено, що ТОВ Будстар Прайм надавались позивачу послуги у сфері будівництва об"єктів, що належать до середнього класу наслідків СС2 та значного класу наслідків СС3.

Суд зазначає, що вищевказані відомості стосуються фактично господарської діяльності контрагента позивача, первинних документів якого позивач не зобов`язаний мати, та не зобов`язаний будь-яким чином контролювати діяльність контрагента. Для позивача є важливим виконання господарських зобов`язань за договором укладеним з контрагентом для виконання своїх господарських зобов`язань перед іншими контрагентами.

Відповідач не довів, що контрагент позивача на час здійснення господарських операцій не був зареєстрованими в установленому порядку юридичними особами, платниками ПДВ.

З огляду на досліджені матеріали справи та наведені відповідачем відомості щодо контрагента ТОВ "Будстар Прайм", суд дійшов висновку, що доводи контролюючого органу не свідчать про нереальність здійснення господарських операцій з контрагентом, та не можуть бути беззаперечним свідченням безтоварності операцій ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" із контрагентом - ТОВ «Будстар Прайм».

Щодо висновків контролюючого органу про безпідставність включення позивачем до складу податкового кредиту у червні 2021 року ПДВ на загальну суму 203336 грн. по контрагенту ТОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг", суд зазначає наступне.

Контролюючим органом під час перевірки встановлено, що між ТОВ «Грайф Флексіблс Україна» та ТОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг" укладено договір поставки №14-01/2020 від 14.01.2020, предметом поставки якого є поліетилен арт.1106. (а.с.222-224).

ТОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг" сформовано видаткову накладну №1377 від 03.06.2021 на поставку поліетилену арт.1106 в кількості 20 т по ціні 50834 грн на загальну суму 1220016 грн., в т.ч. ПДВ 203336грн (а.с. 117).

Проте, контролюючий орган вказує, що у видатковій накладній №1377 від 03.06.2021 не зазначено вид, марку поліетилену, номер партії, що порушує умови п.1.3. Договору поставки №14-01/2020 від 14.01.2020.

На переконання відповідача у вищевказаній видатковій накладній відсутні обов`язкові реквізити: зміст та обсяги господарських операцій (не зазначено вид, марку поліетилену), що не дає можливості ідентифікувати, який саме поліетилен поставляється.

Також відповідачем у акті перевірки вказано, що у міжнародній товарно-транспортній накладній №7010873 від 29.05.2021 вказано найменування вантажу "Поліетилен 15313-003в/с". Згідно з прибутковим ордером №-00266 від 03.06.2021 прийнято товар: Поліетилен 15313-003 20000 кг.

Окрім того, відповідач вказує, що проведеним аналізом ланцюгів постачання згідно з базою даних "Єдиний реєстр податкових накладних", АІС "Податковий блок" "Вантажно-митні декларації (імпорт)" не встановлено придбання ТОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг" товарів: Поліетилен арт. 1106.

Суд зазначає, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції на виконання умов договору поставки №14-01/2020 від 14.01.2020 щодо поставки позивачу ТОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг" поліетилену арт.1106 в кількості 20 т позивачем надано до суду копії первинних документів, а саме: видаткову накладну №1377 від 03.06.2021, рахунок на оплату №1168 від 19.05.2021, платіжне доручення №10941 від 01.06.2021 (а.с. 117, 119, 122).

Окрім того відповідно до Додатку №33 до договору поставки №14-01/2020 від 14.01.2020, зазначено, що під артикулом 1106 мається на увазі поліетилен 15313-003, загальною кількістю 40 тон (а.с. 121).

В свою чергу, листом за вих.№038 від 23.10.2021 ТОВ «Торговий дім «Хім торг» повідомив, що враховуючи, що поставка однієї і тієї ж марки сировини можливі з різних заводів з різними партіями товару, прийнято рішення запровадити аритикульну систему складських записів. Також вказано, що з метою зручності обліку у додаткових угодах на кожну окрему партію поставки зазначається інформація, щодо конкретної марки яку було відвантажено (а.с. 133).

Аналізуючи наведене, суд звертає увагу, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операції. Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Тим більше, що під час розгляду справи позивачем підтверджено реальність отримання, оприбуткування та використання у власному виробництві поліетиленової сировини про що свідчать надані ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" копії електронних накладних на переміщення №979 від 10.06.2021, №995 від 14.06.2021, №1075 від 30.06.2021 та робоча інструкція щодо виробництва і контролю якості плівки поліетиленової (а.с. 124-125, 126,127, 128-132).

Перевіривши наведені вище аргументи й доводи податкового органу, судом встановлено, що такі доводи фактично ґрунтуються на підставі зібраної податкової інформації, яка була у розпорядженні податкового органу. Поряд із тим, за наслідками детального та ґрунтовного дослідження документів, якими позивач підтверджує здійснення відповідних господарських операцій з контрагентом ТОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг", суд дійшов висновку, що ці документи є первинними в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" і є достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операції з поставки товару, руху активів у процесі здійснення господарських операцій та зміни у власному капіталі позивача.

Виходячи зі специфіки та умов укладених між позивачем та контрагентами правочинів, предметів господарських операцій, суд встановив, що надані позивачем документи в їх сукупності повною мірою підтверджують фактичне виконання таких господарських операцій з контрагентами. У наданих позивачем первинних документах, визначено суть та зміст господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне отримання товару, робіт, послуг та використання їх для безпосередньої господарської діяльності підприємства. Натомість доказів щодо неправильного відображення позивачем вказаних господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліку матеріали справи не містять.

Крім того, відповідачем не надано й доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Суд наголошує, що загальна позиції податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується лише на інформації, отриманій за результатами здійснення податкового контролю по взаємовідносинам його контрагентів з іншими особами, та без будь-яких фактів фіксації порушення зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" із ТОВ "Будстар Прайм" та ТОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг". Разом з тим, правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за обставин даної справи й відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин платника податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 820/2125/16.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено реальність здійснення господарських операцій з ТОВ 2Будстар Прайм" та ТОВ "Торгівельна компанія "Хім торг", що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Висновки відповідача ґрунтуються на податковій інформації з баз даних щодо контрагентів позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що в свою чергу, також не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних господарських операцій.

Водночас перевіркою не встановлено розбіжностей між податковими зобов`язаннями контрагентів і податковим кредитом ТОВ "Грайф Флексіблс Україна".

Більш того, податкові накладні і розрахунки коригування до податкових накладних були оформлені ТОВ "Будстар Прайм" та ТОВ 2Торгівельна компанія "Хім Торг" і зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 146, 147, 148, 149, 150, 151, 152, 153, 154).

Аналізуючи викладене суд враховує, що за ст. 16 ПК України особами, відповідальними за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету - є платники податку.

Відповідно до п.36.5 ст.36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Таким чином, Податковим кодексом України закріплено принцип індивідуальної відповідальності за порушення податкового законодавства, отже кожен з контрагентів самостійно несе відповідальність за формування податкового кредиту.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Первинні бухгалтерські та податкові документи, які складені з дотримання закону і не були визнані судами нікчемними, документально підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, що призвело до реальних змін майнового стану платника податків.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.09.2021 №3 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 280156 грн та застосування штрафної санкції у розмірі 28016 грн.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 травня 2023 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.