Справа № 420/10968/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до філії «Ананьївське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання протиправним та скасування лісорубного квитка,

встановив:

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до філії «Ананьївське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати лісорубний квиток № 000690, виданий 08.03.2023 Філією «Ананьївське лісове господарство» ДП «Ліси України» на проведення вибірково-санітарної рубки у 28 кварталі 4 виділі Северинівського лісництва.

Ухвалою від 19.05.2023 провадження у справі відкрито та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заступником керівника Одеської обласної прокуратури 01.06.2023 подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого лісорубного квитка №000690, виданого 08.03.2023 Філією «Ананьївське лісове господарство» ДП «Ліси України» на проведення вибірково-санітарної рубки у 28 кварталі 4 виділі Северинівського лісництва.

Заява мотивована очевидною протиправністю оскарженого індивідуального акту, а також тим, що у випадку реалізації лісорубного квитка як дозвільного документа невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист і поновлення порушених прав, на захист яких подано позов.

Відповідно до вимог ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами ч.1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено шляхом, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, забороною відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору.

Частиною 2 цієї статті визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 Кодексу.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.02.2021р. у справі №640/4269/20, від 08.12.2021р. у справі №640/19442/21.

З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, оскарженим лісорубним квитком надано право на проведення вибірково-санітарної рубки та заготівлі 153 куб.м. деревини у 28 кварталі 4 виділі Северинівського лісництва, яке знаходиться на території Національного природного парку «Куяльницький», утвореного Указом Президента України від 01.01.2022 №3/2022 та в межах якого використання лісових ресурсів здійснюється також з урахуванням приписів Законів України «Про природно-заповідний фонд України», «Про охорону навколишнього природного середовища».

У свою чергу, відповідно до Лісового кодексу України, Законів України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про природно-заповідний фонд України», постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 №555 «Про затвердження Санітарних правил в лісах України», постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №724 «Про затвердження Правила поліпшення якісного складу лісів», постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», лісорубний квиток є основним дозвільним документом, на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів у вигляді, зокрема, заготівлі деревини під час проведення рубок головного користування, другорядних лісових матеріалів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток.

Таким чином, наявність діючого дозволу (лісорубного квитка) дає можливість безперешкодно здійснювати рубку та заготівлю деревини на території Національного природного парку «Куяльницький», на якій збереглось та потребує захисту від антропогенного впливу багате біологічне різноманіття - занесені до Червоної книги України та регіонально рідкісні види рослин та тварин.

Суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, за вказаних позивачем обставин, може призвести до реалізації спірного дозвільного документу, виданого, як стверджує прокурор, з істотним порушенням законодавства, та призвести до здійснення рубки і заготівлі деревини з порушенням режиму охорони та використання природних ресурсів в межах території об`єкта природно-заповідного фонду, порушенню екологічних прав громадян.

Суд звертає увагу на те, що в разі фактичної реалізації лісорубного квитка та здійснення рубки лісу, ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких звернувся прокурор, буде неможливе.

Отже, суд вбачає наявність підстав для забезпечення позову.

Визначений судом спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття визначених судом заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а насамперед спрямоване лише на забезпечення права позивача доступу до правосуддя в Україні та збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Обраний судом спосіб забезпечення позову також не позбавляє осіб, яким видано лісорубний квиток, права на здійснення визначених цим дозвільним документом робіт, після надання судом правової оцінки законності та обґрунтованості надання такого права.

Забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього та тимчасового судового захисту. Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності i процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення порушення інтересів позивача, а також перешкоджання завдання йому шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151, 152, 154, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії лісорубного квитка №000690, виданого 08.03.2023 Філією «Ананьївське лісове господарство» ДП «Ліси України» на проведення вибірково-санітарної рубки у 28 кварталі 4 виділі Северинівського лісництва - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №420/10968/23.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Позивач (стягувач) - Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), , 65114, м. Одеса, Лінія 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, 22.

Відповідач (боржник) - Філія «Ананьївське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», код ЄДРПОУ ВП 44911966, 66421, Одеська область, Подільський район, територіальна громада Ананьївська, Комплекс будівель та споруд № 2 .

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 01.09.2023 року.

Копії ухвали направити сторонам (їх представникам).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний