Справа № 400/12689/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 р. № 400/12689/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороз А. О. у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, вул. Спаська, 33, м. Миколаїв, 54030,

про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (надалі - відповідач), в якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 01.06.2000 по 31.08.2018 по день фактичного розрахунку 10.11.2021 по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 01.06.2000 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.08.2018; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 01.06.2000 по 31.08.2018 по день фактичного розрахунку 10.11.2021по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 01.06.2000 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.08.2018; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки;

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, а саме по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 01.06.2000 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.08.2018; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки. Тому повинен виплатити компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки.

Позовна заява залишалась без руху ухвалою суду від 20.12.2021.

Ухвалою від 19.01.2022 судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що ним своєчасно проведено виплати на виконання рішень суду, а тому відсутні підстави для виплати позивачу компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки.

27.07.2022 ухвалою суд зупинив провадження у справі.

24.10.2022 ухвалою прийнято до свого провадження та зупинено провадження у справі.

17.04.2023 ухвалою суд поновив провадження у справі.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України у Первомайському об`єднаному міському військовому комісаріаті та Кривоозерському районному військовому комісаріаті Миколаївської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України з 01.11.2000 по 31.08.2018 року.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 28.07.2018 № 326 позивача звільнено з військової служби у запас.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від року № 198 з 31.08.2018 позивач виключений з списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Проте остаточний розрахунок відповідач з позивачем не провів, а саме по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 01.06.2000 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.08.2018; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки.

У зв`язку з зазначеним вище позивач звертався до суду з позовами і за результатами їх розгляду:

- рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 у справі 400/88/19, зокрема зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (правонаступником є відповідач у даній справі) провести індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.08.2018;

- рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.12.202019 у справі 400/3980/19, зокрема зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (правонаступником є відповідач у даній справі) провести виплату грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2018 роки;

- рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 у справі 400/4761/20, зокрема зобов`язано Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2000 по 31.12.2015;

На виконання цих рішень відповідач провів позивачу виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.08.2018 19.07.2019; виплату грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2018 роки 29.07.2020 року; виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2000 по 31.12.2015 10.11.2021.

Через невиплату позивачу компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 01.06.2000 по 31.08.2018 по день фактичного розрахунку 10.11.2021, позивач звернувся до відповідача з заявою 06.12.2021. Однак, відповідь відповідач не надав, виплату не провів.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані № 2050 та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 (далі Порядок № 159).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з ст. 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону № 2050 визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку № 159.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2050 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.12.2021 р. по справі № 813/3055/17, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати №159 від 21.02.2001, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

У відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація частини доходів проводиться тільки у випадку, якщо такі доходи були нараховані, але були затриманні строки їх виплати.

Так, позивачу на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 у справі 400/4761/20, яке набрало законної сили 11.05.2021, проведено виплату індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2000 по 31.12.2015 10.11.2021. Тобто, через майже 6 місяців з дня набрання рішенням законної сили, а тому відповідач має сплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення.

При цьому, оскільки позивачу було проведено виплату на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 у справі 400/88/19, яке набрало законної сили 02.07.2019, індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.08.2018 19.07.2019, тобто на сімнадцятий день з дня набрання рішенням законної сили, то відсутній факт затримання строків виплати грошових доходів.

Щодо проведення відповідачем на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 у справі 400/3980/19, яке набрало законної сили 21.05.2020, виплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2015 2018 роки 29.07.2020 року, і відповідно вимог позивача про виплату йому компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ, під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

-пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

-соціальні виплати;

-стипендії;

-заробітна плата (грошове забезпечення)

-сума індексації грошових доходів громадян;

-суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

-суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відтак, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація втрати частини доходу проводиться у разі затримки виплати доходів, поняття якого визначено саме цим Законом , саме пенсії або щомісячне довічне грошове утримання , соціальні виплати;

стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Таким чином, грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки не відноситься до доходів визначених ст.2 ЗУ №2050.

Ця грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки не є складовою заробітної плати (грошового забезпечення), а є іншою соціальною гарантією передбаченою чинним законодавством. Також грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки не носить постійний характер, а повинна була виплачена позивачу при звільненні, тому чинним законодавством не передбачено виплату компенсація втрати частини доходів на несвоєчасну виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати звіт відповідно до ст.382 КАС України в розумінні норм КАС України не є позовною вимогою, а є правом суду зобов`язати або не зобов`язувати суб`єкта владних повноважень, на якого покладені певні обов`язки, надати у встановленому судом строк звіт про виконання судового рішення. У суду немає підстав вважати, що рішення суду відповідачем не буде виконуватись.

Правові підстави допустити рішення до негайного виконання відсутні, оскільки ст. 371 КАС України містить вичерпний перелік рішень, до яких рішення зобов`язального характеру (якими є позовні вимоги по даній справі) не відноситься.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України. Так, позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн і з урахуванням, того, що судом відмовлено у задоволенні лише частини вимоги, яка є похідною, за яку окремо судовий збір не підлягає сплаті, то поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає вся сума, сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Спаська, 33,Миколаїв,540) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Миколаївського обласного центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Спаська, 33, м. Миколаїв, 54030, ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 01.06.2000 по 31.12.2015 по день фактичного розрахунку 10.11.2021 по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 01.06.2000 по 31.12.2015.

3. Зобов`язати Миколаївський обласний центр комплектування та соціальної підтримки ( АДРЕСА_3 , ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 01.06.2000 по 31.12.2015 по день фактичного розрахунку 10.11.2021 по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 01.06.2000 по 31.12.2015.

4. У задоволенні вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки з 01.06.2000 по 31.08.2018 по день фактичного розрахунку 10.11.2021 по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби з 01.01.2016 по 31.08.2018; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 роки та зобов`язання провести виплату, відмовити.

5. У задоволенні клопотань про встановлення судового контролю та звернення рішення до негайного виконання, відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Спаська, 33,Миколаїв,540) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень).

7. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз