Справа № 420/9244/21
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 420/9244/21

адміністративне провадження № К/9901/39366/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Коваленко Н.В., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 (суддя - Корой С.М.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 (судді - Домусчі С.Д., Семенюк Г.В., Шляхтицький О.І.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного Фонду України про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок пенсії за вислугу років,

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

02.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.04.2019 перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі №420/676/21 ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії) максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням встановлених йому підвищень, надбавок, доплат до пенсії) з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 з 26.10.2015 року отримує пенсію по інвалідності (інвалід ІІ групи) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (а.с. 39).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №420/2389/20, яке набрало законної сили 09.12.2020 (ЄДРСР №91778019), окрім іншого, зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019, із обов`язковим зазначенням у довідці розміру окладу за посадою, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років та відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії.

На виконання вказаного рішення, Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 21.12.2020 була виготована довідка №ЮО114042 (а.с. 49-зворот) та направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для проведення перерахунку пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі №420/676/21, яке набрало законної сили 27.04.2021 (ЄДРСР №95811328), окрім іншого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах, визначених в довідці про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 21.12.2020 №ЮО114042, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі №420/676/21, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 28.04.2021 був проведений перерахунок пенсії позивача (а.с. 9, 10, 11, 41-зворот, 42, 42-зворот, 43, 43-зворот, 44), відповідно до якого, з 01.04.2019 перерахований розмір пенсії (з надбавками) становить 26061,55 грн., розмір пенсії визначений до виплати становить 14970 грн.; з 01.05.2019 перерахований розмір пенсії (з надбавками) становить 26170,35 грн., з 01.07.2019 - 26099,35 грн., з 01.12.2019 - 26117,95, з 01.07.2020 - 26147,55 грн., з 01.12.2020 - 26170,35 грн., з 01.05.2021 - 26170,35 грн., але розмір пенсії визначений до виплати починаючи з 01.05.2019 - становить 17690 грн.

05.05.2021 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі №420/676/21, та отримав відповідь від 28.05.2021 за вих. №8558-7655/І-02/8-1500-21, в якій пенсійний орган повідомив про виконання судового рішення в повному обсязі та про розмір пенсії позивача з 01.05.2021 - 17690 грн., надавши засвідчену копію перерахунку (а.с. 7-8).

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01.04.2019 перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 у справі №420/676/21 пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії) максимальним розміром, позивач звернувся до суду.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що з 01.04.2019 йому на виконання рішення суду був проведений перерахунок пенсії за вислугу років. Проте, виплата перерахованої пенсії відбулась із порушенням чинного законодавства, оскільки пенсія була обмежена максимальним розміром, що суперечить рішенню КСУ №7-рп/2016 від 20.12.2016.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром з 01.04.2019 при її перерахунку 28.04.2021 на виконання рішення суду.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром.

Зобов`язано Пенсійний фонд України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» здійснити фінансування виплати перерахованої з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, приймаючи до уваги те, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, пенсійний орган визначаючи з 01.04.2019 ОСОБА_1 пенсії розмір пенсії по інвалідності із обмеженням її максимальним розміром (10) десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність діяв всупереч приписам Конституції України та Закону №2262-ХІІ.

При цьому, зобов`язуючи Пенсійний Фонд України здійснити фінансування виплати перерахованої з 01.04.2019 пенсії позивача, суд першої інстанції виходив з того, що за приписами Постанов КМУ №280 від 23.07.2014 та №1596 від 30.08.1999, з урахуванням Постанови КМУ №1279 від 16.12.2020, фінансування виплати перерахованої позивачу пенсії має проводити саме Пенсійний Фонд України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 апеляційну скаргу Пенсійного Фонду України задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 скасовано в частині зобов`язання Пенсійного Фонду України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1279 "Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" здійснити фінансування виплати перерахованої з 01.04.2019 пенсії.

Ухвалено в цій частині нову постанову.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату позивачу пенсії по інвалідності, перерахованої з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати виплату позивачу пенсії по інвалідності з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром до внесення відповідних змін до чинного пенсійного законодавства.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі залишено без змін.

Встановлено судовий контроль.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови апеляційного суду, протягом шістдесяти днів з дня отримання копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №420/9244/21.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд погодився з судом першої інстанції щодо протиправного обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

Разом з тим, апеляційний суд визнав помилковими висновки суду першої інстанції щодо покладення на Пенсійний фонд України обов`язку забезпечити фінансування виплати позивачу перерахованої пенсії.

Також апеляційний суд визнав необґрунтованими посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №183/342/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 24.06.2020 у справі №580/234/19, від 08.07.2020 у справі №607/7115/17, від 21.05.2021 у справі №347/2083/16, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17.

Також покликається на те, що законодавче обмеження пенсії позивача максимальним розміром є правомірним та відповідає нормам Конституції України і Законам України, забезпечує належний рівень пенсійного забезпечення позивача.

Просив рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просив у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 20.07.2022 у справі №340/2476/21, від 25.07.2022 у справі №580/3451/21 та від 30.08.2022 у справі №440/994/20, Верховний Суд дійшов наступних висновків:

"… на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

…..

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI."

Враховуючи зазначені висновки Верховного Суду обмеження відповідачем максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Покликання відповідача в обгрунтування касаційної скарги на неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №183/342/17, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 24.06.2020 у справі №580/234/19, від 08.07.2020 у справі №607/7115/17, від 21.05.2021 у справі №347/2083/16, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17 є безпідставними, оскільки:

- у справі №580/234/19 вирішувалося питання перерахунку та виплати пенсії, згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713);

-у справі №183/342/17 предметом спору є перерахунок пенсії згідно зі статтею 37-1 Закону України «Про державну службу»;

- предметом спору у справах №361/4922/17 та №607/7115/17 є перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- у справі №347/2083/16 позовні вимоги стосувались перерахунку пенсії за період з 01.11.2012 по 01.01.2016, тобто до визнання рішенням Конституційним Судом України від 20.12.2016 №7-рп/2016 неконституційними положення закону, яким обмежується розмір пенсії осіб, звільнених з військової служби;

-у справі №161/9572/17 позовні вимоги стосувались перерахунку пенсії призначеної на підставі ст. 50 Закону України №1789-ХІІ «Про прокуратуру».

Натомість у справі що розглядається (№420/9244/21) предметом спору є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII.

Таким чином, дослідивши зміст постанов Верховного Суду, на які посилається відповідач, як на практику застосування норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини у справах не є подібними правовідносинам у цій справі.

Відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2021, в частині, залишеній без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук