Справа № П/320/674/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/674/20 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, яким просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 липня 2019 року № 002185/10-36-56-06/ .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 26 липня 20219 року № .

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи та неналежно досліджено докази.

Додатково зазначив, що ст. 122 ПК України передбачено накладення штрафу за несплату (неперерахування) фізичною особою платником єдиного податку авансових внесків в порядку та у строки визначені цим Кодексом в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником.

Також зазначив, що наявність процедурних порушень під час оформлення результатів перевірки не може слугувати підставою для звільнення позивача від відповідальності.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 04 липня 2019 року Ірпінським управлінням Головного управління ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб за період з 20 червня 2016 року по 20 червня 2019 року, за результатами якої складено акт перевірки від 04 липня 2019 року № 002185/10-36-56-06/ , яким встановлено факт сплати єдиного податку з фізичних осіб з порушенням встановлених строків, а саме за період з 20 червня 2016 року по 20 червня 2019 року порушено граничні терміни сплати в кожному місяці на один день, чим порушено порядок сплати єдиного податку відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України, згідно з яким платники єдиного податку першої та другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

На підставі акта перевірки від 04 липня 2019 року № 002185/10-36-56-06/ Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26 липня 2019 року № , яким до позивача за порушення строку сплати єдиного податку з фізичних осіб, визначеного п. 295.1 ст. 295 ПК України, на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.3 ст. 76, ст. 102, 126 ПК України за затримку на 36 календарних днів сплати застосовано штраф у розмірі 50% на загальну суму 11 638,20 грн.

Рішенням Державної податкової служби України від 11 січня 2020 року №1271/6/99-00-080504-06 скаргу позивача від 23 грудня 2019 року на податкове повідомлення-рішення від 26 липня 2019 року № залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернулась до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено на підставі ст. 126 ПК України, якою за несплату платником податків протягом строків, визначених цим Кодексом, узгодженої суми грошового зобов`язання передбачена відповідальність у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Водночас оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% від суми грошового зобов`язання 23276,40 грн, що складає 11637,20 грн за затримку на 36 календарних днів сплати/несплати (перерахування) фізичною особою авансових внесків єдиного податку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Пунктом 295.2 ст. 295 ПК України встановлено, що нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно з п. 300.1 ст. 300 ПК України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до апеляційної скарги ОСОБА_1 перебувала на обліку в Ірпініському управлінні ГУ ДПС у Київській області з 11 грудня 2014 року та відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 12 вересня 2012 року №5268/Б з 01 жовтня 2012 року по 19 липня 2019 року є платником єдиного податку другої групи (20% розміру мінімальної заробітної плати) КВЕД 90.03 - індивідуальна мистецька діяльність.

Пунктом 122.1 ст. 122 ПК України передбачено, що несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до норм чинного законодавства України сплата податків платником податків здійснюється, зокрема, у безготівковій формі шляхом здійснення переказу коштів через банківську установу.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-ІІІ (чинного на час виникнення спірних правовідносин) переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу у розумінні пункту 1.15 цієї ж статті Закону вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу.

Згідно з п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Наданням платником податку до установи банку платіжного документу на перерахування податку до бюджету, згідно з яким платник ініціює сплату, а банк приймає такий документ, обов`язок такого платника щодо сплати такого податку припиняється. Тому, днем сплати податку до бюджету вважається день, коли банк прийняв документ на перерахування податку до бюджету на виконання.

Судом встановлено, що в акті перевірки від 04 липня 2019 року № 002185/10-36-56-06/ контролюючий орган стверджуючи про порушення позивачем строків, встановлених п. 295.1 ст. 295 ПК України зазначив, що датами операцій по сплаті сум єдиного податку за період червень 2016 по червень 2019 є 20 число кожного відповідного місяця вказаного періоду, що має наслідком затримку сплати на один день.

Як зазначено вище п. 295.1 ст.295 ПК України встановлено обов`язок платника єдиного податку першої і другої груп сплатити єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця і з урахуванням вказаних вище положень Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні",

В обгартування позовних вимог позивач зазначила про помилковість висновків контролюючого органу, оскільки нею в межах встановлених строків здійснювалась сплата єдиного податку з фізичних осіб, що підтверджується виписками з банку та квитанції про сплату єдиного податку за період з вересня 2016 року по липень 2019 року (а.с. 11-39).

Згідно з наданими позивачем доказами фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплатила єдиний внесок: за червень 2016 року - 09 червня 2016 року, за липень 2016 року - 11 липня 2016 року, за серпень 2016 року - 11 серпня 2016 року, за вересень 2016 року - 20 вересня 2016 року, за жовтень 2016 року - 10 жовтень 2016 року, а листопад 2016 року - 16 листопада 2016 року, за грудень 2016 року - 08 грудня 2016 року, за січень 2017 року - 10 січня 2017 року, за лютий 2017 року - 20 лютого 2017 року, за березень 2017 року - 10 березня 2017 року, за квітень 2017 року - 07 квітня 2017 року, за травень 2017 року - 12. Травня 2017 року, за червень 2017 року - 19 червень 2017 року, за липень 2017 року - 20 липень 2017 року, за серпень 2017 року - 16 серпень 2017 року, за вересень 2017 року - 18 вересень 2017 року, за жовтень 2017 року - 13 жовтня 2017 року, за листопад 2017 року - 10 листопада 2017 року, за січень 2018 року - 15 січня 2018 року, за лютий 2018 року - 19 лютого 2018 року, за квітень 2018 року - 20 квітня 2018 року, за травень 2018 року - 18 травня 2018 року, за червень 2018 року - 19 червня 2018 року, за липень 2018 року - 20 липня 2018 року, за серпень 2018 року - 20 серпня 2018 року, за вересень 2018 року - 20 вересня 2018 року, за жовтень 2018 року - 19 жовтня 2018 року, за листопад 2018 року - 20 листопада 2018 року, за грудень 2018 року - 20 грудня 2018 року, за січень 2019 року - 18 січня 2019 року, за лютий 2019 року - 20 лютого 2019 року, за березень 2019 року - 20 березня 2019 року, за квітень 2019 року - 18 квітня 2019 року, за травень 2019 року - 20 травня 2019 року, червень 2019 року - 20 червня 2019 року.

Докази сплати єдиного податку за грудень 2017 та березень 2018 позивачем не надано, водночас в акті перевірки від 04 липня 2019 року № 002185/10-36-56-06/ контролюючий орган за вказані періоди встановив затримку сплати сум 640 грн та 744,60 грн на 1 день.

Як встановлено судом першої інстанції згідно з інформацією інтегрованої картки платника (позивача) за 2018-2019 сума єдиного податку березень 2018 зарахована 20 березня 2018 року, отже доводи апелянта про порушення позивачем строків визначених п. 295.1 ст. 295 ПК України є помилковими.

Щодо сплати позивачем сум єдиного податку за грудень 2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

З акта перевірки та розрахунку штрафних санкцій вбачається, що за грудень 2017 року сума єдиного податку сплачена 20 грудня 2017 року, водночас відповідачем жодних доказів на спростування зазначених обставин до суду не надано, а тому підстави для нарахування штрафу за вказаний місяць також відсутні.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про те, що ст. 122 ПК України передбачено накладення штрафу за несплату (неперерахування) фізичною особою платником єдиного податку авансових внесків в порядку та у строки визначені цим Кодексом в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником.

Колегія суддів звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення від 26 липня 2019 року № прийнято на підставі ст. 126 ПК України, якою за несплату платником податків протягом строків, визначених цим Кодексом, узгодженої суми грошового зобов`язання передбачена відповідальність у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Водночас оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% від суми грошового зобов`язання 23 276,40 грн., що складає 11 637,20 грн. за затримку на 36 календарних днів сплати (перерахування) фізичною особою авансових внесків єдиного податку, та не відповідає обставинам встановленим актом перевірки від 04 липня 2019 року № 002185/10-36-56-06/ (затримка сплати єдиного податку на 1 день у кожному місяці протягом періоду з вересня 2016 року по липень 2019 року).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 26 липня 20219 року № та наявністю підстав для його скасування.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку