Справа № 352/895/23
Суддя: ОЛІЙНИК М. Ю.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/895/23
Провадження № 2-а/352/14/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Олійника М. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області та інспекторів РСПП Відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Микитюка Романа Юрійовича, Новицького Олександра Петровича про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень,

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області та інспекторів РСПП Відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Микитюка Романа Юрійовича, Новицького Олександра Петровича про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень серії БАД №250037 від 15 квітня 2023 року та серії 250036 від 15 квітня 2023 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дії інспекторів щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення і винесення постанов про накладення адміністративних стягнень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУаАП протиправні, а постанови прийняті з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративних стягнень. Вказує, що жодних порушень правил дорожнього руху він не вчиняв.

Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою суду від 08 травня 2023 року було відкрито спрощене позовне провадження та запропоновано відповідачу у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

17 травня 2023 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що 15 квітня 2023 року інспекторами поліції Микитюком Р.Ю. та Новицьким О.П. було виявлено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: водій ОСОБА_1 перетнув подвійну суцільну лінію, чим порушив вимог п. 34.1.3 ПДР. В подальшому, ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДВ і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказані правопорушення були зафіксовані на відповідний відеозапис. Вважає, що дії інспекторів відповідають вимогам закону, а постанови винесені з дотриманням вимог чинного законодавства та є правомірними, тому позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. (а.с. 32-35).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача та відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце судового розгляду були повідомлені своєчасно і належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Щодо постанови серії БАД №250036 від 15 квітня 2023 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 квітня 2023 року інспектором СРПП ВП № 1 Івано-Франківського РУП Микитюком Романом Юрійовичем складено постанову серії БАД №250036 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 340 грн. В постанові зазначено, що 15 квітня 2023 року, о 15 год. 40 хв. на 14 км а/д Н-18 Тернопіль Івано-Франківськ , водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.3, перетнув подвійну лінію, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.4, 24).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення, зокрема, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до пп.«б» п.2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, в тому числі, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з підрозділом 1 «Горизонтальна розмітка» р.34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху горизонтальна розмітка має таке значення, зокрема, 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами;

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з перетин суцільної лінії розмітки 1.3.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із закріпленого в ч.4 ст.129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Суд зазначає, що хоча ст.258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, але не забороняє скласти такий протокол, який в розумінні КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 заперечує порушення ним ПДР України та зазначає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена за відсутності будь-яких доказів і без дослідження всіх обставин справи.

Відповідачем в якості доказу до відзиву було долучено диск з відеозаписом з боді-камери інспектора поліції (а.с. 25).

На даному диску міститься три відеозаписи, на першому з яких зафіксовано як інспектор поліції виходить зі службового автомобіля, підходить до автомобіля ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та починає свідкуватися з водім ОСОБА_1 , відеозапис починається з 15:43. Натомість, в оскаржуваній постанові вказано час вчинення адміністративного правопорушення 15:40. Таким чином, відеозапису, на якому б було зафіксовано факт перетину ОСОБА_1 лінії дорожньої розмітки 1.3, відповідачем суд не надано.

Отже, суд зазначає, що жодних належних доказів вчинення позивачем правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України надано не було, а тому правомірність винесення оскаржуваної постанови відповідачами не доведено.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду справи, з урахуванням наведених норм права, суд доходить висновку щодо недоведеності відповідачами, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, що свідчить про наявність підстав для скасування постанови серії БАБ №250036 від 15 квітня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 статті 139 КАС України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 грн. 80 коп.

Щодо постанови серії БАД №250037 від 15 квітня 2023 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 квітня 2023 року інспектором СРПП ВП № 1 Івано-Франківського РУП Новицьким Олександром Петровичем складено постанову серії БАД №250036 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 425 грн. В постанові зазначено, що 15 квітня 2023 року, о 16 год. 05 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Юності, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі та не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В, чим порішив п. 2.1 «а» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.3, 23).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР) України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Положеннями п.п.1.3, 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.1.10 ПДР України учасник дорожнього руху особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Водієм є особа, яка саме керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Розділом 2 ПДР встановлено права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів.

Підпунктом "а" п.2.1 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно пункту 2.4 "а" ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

У відповідності до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема за порушення приписів ч.1 ст. 126 КУпАП.

За змістом оскаржуваної постанови, позивач (водій), керуючи транспортним засобом не мав при собі і не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого зокрема ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, п.1 ст.247 КУпАП врегульовано, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення зазначено, що у постанові мають міститися: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, вказуються відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зазначені вище норми закону, дають підстави для висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії БАД № 250037 від 15 квітня 2023 року, 15 квітня 2023 року, о 16 год. 05 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Юності, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі та не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порішив п. 2.1 «а» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП

До відзиву відповідачем була надано диск з відеозаписом з боді камери інспектора поліції, з якого встановлено, що ОСОБА_1 не виконав неодноразові вимоги поліцейського та не пред`явив посвідчення водія (а.с. 25).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17 та від 11 липня 2019 року у справі №686/15730/16-а.

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис являється належним і допустимим доказом, в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.283 КУпАП, у пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відповідний відеозапис.

Отже, з оглянутих судом матеріалів відеозйомки вбачається, що позивачем не пред`явлено на вимогу працівників поліції посвідчення водія. Натомість останній почав з`ясовувати причину зупинки та висловлювати незгоду з діями поліцейських щодо зупинки.

Стосовно доводів позивача про те, що він не зобов`язаний був пред`являти на вимогу поліцейського посвідчення водія, оскільки зупинка транспортного засобу не була зумовлена порушенням правил ПДР, то суд звертає увагу, що підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі 465/6677/16-а та від 13.03. 2020 у справі №161/11159/16-а.

Таким чином, позивачем не виконано вимоги вищенаведеного законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо скасування постанови серії БАД № 250037 від 15 квітня 2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення штрафу, відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 241-246, 286 КАС України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області та інспекторів РСПП Відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Микитюка Романа Юрійовича, Новицького Олександра Петровича про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії 250036 від 15 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії 250037 від 15 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , і.н. НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області, адреса: вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, .

Суддя Максим ОЛІЙНИК