Справа № 160/20157/22
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/20157/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року (суддя Верба І.О.) у справі №160/20157/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, які виразилися у протиправній відмові у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 та неврахуванні до його пільгового стажу роботи за Списком № 2 періодів роботи з 01.09.1977 по 20.07.1979, 25.07.1979 по 17.04.1980, з 03.05.1980 по 04.05.1982, з 12.07.1982 по 02.09.1994, з 15.10.2002 по 02.06.2003, з 03.09.2007 по 01.04.2008 та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2від 15.11.2022 № 59;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до пільгового стажу роботи за Списком № 2 ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.09.1977 по 20.07.1979, 25.07.1979 по 17.04.1980, з 03.05.1980 по 04.05.1982, з 12.07.1982 по 02.09.1994, з 15.10.2002 по 02.06.2003, з 03.09.2007 по 01.04.2008 до загального стажу роботи період роботи з 01.10.1994 по 25.01.1996;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з моменту звернення, тобто з 09.11.2022.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст..26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, в призначенні пенсії йому було відмовлено з посиланням на недостатність страхового стажу, при цьому, пенсійним органом не було зараховано до страхового стажу періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці. Вказані дій та рішення пенсійного органу позивач вважав необґрунтованими, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до загального страхового стажу

ОСОБА_1 періодів роботи з 12.07.1982 по 02.09.1994, з 01.10.1994 по 25.01.1996 та періоду навчання з 01.09.1977 по 20.07.1979;

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.11.2022 № 59 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області:

зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 12.07.1982 по 02.09.1994, з 01.10.1994 по 25.01.1996 та період навчання з 01.09.1977 по 20.07.1979;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2022 про призначення пенсії та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності пенсійного органу та необґрунтованості його рішення про відмову в призначенні пенсії, з огляду на безпідставність не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача, які відображені в трудовій книжці.

Не погодившись з рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач фактично посилається на ті обставини, які стали підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії та яким, на думку скаржника, судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, після досягнення 60-ти річного віку, звернувся за місцем проживання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 15.11.2022 № 59 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 та, зокрема, зазначено:

- дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 09.11.2022;

- пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років;

- вік заявника 60 років 7 місяців 2 дні;

- необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 29 років;

- страховий стаж становить 15 років 1 місяць 29 днів;

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

1) періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 01.10.1994 по 25.01.1996, оскільки при звільненні в даті наявне виправлення та відсутня посада та підпис уповноваженої особи. Необхідно долучити уточнюючу довідку;

2) періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 08.02.1996, оскільки відсутня повна підстава звільнення з роботи;

3) періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 12.07.1982 по 02.09.1994, оскільки необхідно довідка про реорганізацію підприємства;

4) період навчання згідно атестату № 2942 від 20.07.1979 з 01.09.1977 по 20.07.1979, оскільки диплом не завірений підписом голови екзаменаційної комісії;

- прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погодившись з такими діями та рішеннями пенсійного органу, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, оскаржено в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до підпункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Позивач досяг віку, з наявністю якого закон пов`язує можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком №2).

Спірним у цій справі, з огляду на зміст рішення про відмову в призначенні пенсії, є наявність у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заперечуючи наявність такого страхового стажу пенсійний орган фактично не прийняв до уваги періоди роботи позивача, про які наявна інформація в трудовій книжці та які зазначені в оскаржуваному рішенні пенсійного органу.

Надаючи оцінку таким діям відповідача, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з такого.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стосовно періодів роботи, які не зараховані пенсійним органом до страхового стажу.

Період роботи з 01.10.1994 по 25.01.1996 не зарахований пенсійним органом оскільки при звільненні в даті наявне виправлення та відсутня посада та підпис уповноваженої особи. Необхідно долучити уточнюючу довідку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що згідно із трудовою книжкою НОМЕР_2 позивач:

- запис № 5: 01.10.1994 прийнятий на посаду водія у ТОВ «Каріолан», наказ від 01.10.94 № 54;

- запис № 6: 25.01.1996 звільнений за власним бажанням стаття 38 КЗпП України, наказ від 25.01.96 № 130.

Запис № 6 трудової книжки дійсно містить виправлення у даті звільнення (запис про таку дату у графі 2 трудової книжки), а саме виправлення у році звільнення (наведено/виправлено цифру 1996). При цьому, запис трудової книжки № 6 засвідчено печаткою підприємства.

Суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги позицію відповідача, з огляду на її формалізм, оскльки певні недоліки ведення трудової книжки, як правильно зазначив суд першої інстанції, не можуть тягнути негативні наслідки для працівника, оскільки обов`язок ведення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємства, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням таких періодів.

Висновки суду першої інстанції про неможливість покладення негативних наслідків на працівника у зв`язку з певними недоліками ведення трудової книжки, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у справах №490/12392/16-а (постанова від 24.05.2018), №677/277/17 (постанова від 06.02.2018).

Період роботи з 12.07.1982 по 02.09.1994 не зарахований пенсійним органом з огляду на необхідність надання довідки про реорганізацію підприємства.

З цього приводу судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що згідно із трудовою книжкою НОМЕР_2 позивач:

- запис № 3: 12.07.1982 прийнятий у зборо-зварювальний цех № 2 електрозварником ручного дугового зварювання по 4 розряду в Дніпропетровський завод технологічного обладнання, наказ від 12.07.1982 № 43;

- запис № 4: 02.09.1994 звільнений за статтею 38 КЗпП України (власне бажання), наказ від 02.09.1994 № 63.

Запис трудової книжки № 4 засвідчено підписом старшого інспектора відділу кадрів та печаткою підприємства.

Отже, записи про спірний період роботи позивача здійснені в трудовій книжці з дотриманням правил її заповнення та містять всі необхідні відомості, зокрема дати початку та закінчення та реквізити наказів, які слугували підставою для внесення відповідних записів, зазначення відомостей про реорганізацію підприємства такі правила не містять.

При цьому, з відбитку печатки підприємства вбачається лише «Республіканське постачально-виробниче об`єднання Укооппостачмаш».

У свою чергу, інформація про перейменування підприємства в трудовій книжці відсутня.

Суд першої інстанції, встановивши такі обставини, обгрунтовано виходив з того, що якщо у пенсійного органу була наявна інформація про перейменування підприємства, у зв`язку з чим виникла необхідність уточнення спірних періодів роботи, то останній не був позбавлений можливості використати свої повноваження щодо витребування додаткових документів, зокрема, в особи, яка подала заяву про призначення пенсії.

У спірному випадку пенсійний орган не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача, натомість, прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії.

Період навчання з 01.09.1977 по 20.07.1979 не зарахований до страхового стажу оскільки

диплом позивача не завірений підписом голови екзаменаційної комісії.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем до заяви від 09.11.2022 про призначання пенсії надано атестат № 2942, відповідно до якого позивач 01.09.1977 вступив і 20.07.1979 закінчив Міське професійно-технічне училище № 16 м. Нової Одеси Миколаївської області зі строком навчання 2 роки за професією газоелектрозварника.

Доказів того, що атестат № 2942 визнавався недійсним матеріали справи не містять.

При цьому, атестат містить підписи директора училища та заступника директора училища по навчально-виробничій роботі.

Також, трудова книжка містить відомості, що 25.07.1979 позивача прийнято Броварської до СПМК-580 тресту «Укрелеватормельмонтаж» газоелектрозварником 4 розряду за направленням з МПТУ № 16 з Н-Одеса.

Тобто, документально підтвердженим є факт навчання позивача в МПТУ № 16 з Н-Одеса у період з 01.09.1977 по 20.07.1979, у зв`язку з чим обгрунтовано зазначив про протиправність не зарахування вказаного періоду до страхового стажу.

При цьому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу.

Отже, за встановлених обставин справи, ураховуючи визначені пенсійним органом підстави для відмови в призначенні пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, що і стало обґрунтованою підставою для часткового задоволення позову.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року у справі №160/20157/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ч.5 ст.291 КАС України.

Повний текст постанови складено 30.05.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк