Справа № 160/21129/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
секретаря судового засідання: Бурхович Я.О.,
представника позивача: Іванус О.А.,
представника відповідача: Зайцевої О.В.,
29.12.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. На виконання пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 (надалі Інструкція №21-1) відповідачем були отримані розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які були призначені особам згідно довідок, наданих відділами з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України. Сума загальної заборгованості відповідача за період з 01.06.2022 по 31.12.2022 складає 74545289,81 грн (Список №1 70334071,84 грн, Список №2 4211217,97 грн), що підтверджується розрахунками. Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій були направлені на юридичну адресу відповідача, не оскаржувались, набули статусу узгоджених та підлягають обов`язковій сплаті. Оскільки відповідачем вищезазначену заборгованість в добровільному порядку не сплачено, позивач вважає, що вона підлягає примусовому стягненню.
23.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява (вх. №3266/23), в якій останній просив у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення у справі відмовити.
23.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №3264/23), в якій останній заперечує щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду.
10.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшли пояснення до позовної заяви (вх. № 4488/23), в яких останній зазначає, що в матеріалах справи наявні докази отримання відповідачем детальних розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що підлягають відшкодуванню за спірний період, разом з тим, відповідач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, щодо незгоди з розрахунками наведених сум. Також, позивач зауважує, що довідки на підтвердження пільгового характеру стажу працівникам АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» видано саме відповідачем. Отже, враховуючи вищевикладене, та той факт, що на час розгляду справи відповідачем в рахунок погашення заборгованості жодних коштів до пенсійного органу перераховано не було і заборгованість в розмірі 74545289,81 грн не погашено, позивач просить суд стягнути зазначену заборгованість.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судовому засіданні, призначеному на 13.04.2023, позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.
Представник Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» у судовому засіданні, призначеному на 13.04.2023, заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову, виходячи з такого.
З матеріалів справи встановлено, що Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та платник, що відшкодовує фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.
Пенсійним фондом України сплачуються пенсії, які призначенні на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, що працювали за Списком №1, №2 в Акціонерному товаристві «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».
Згідно з долученими до матеріалів справи розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами та на інших роботах, які дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах, Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» має заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками №1, №2 за період з 01.06.2022 по 31.12.2022 в розмірі 74545289,81 грн.
Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не виконав, оплату заборгованості на вищезазначену суму не здійснив, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України №1058-ІV, зокрема: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов`язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками тощо.
Статтею 13 Закону №1788-XII визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Так, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
- за пунктом а працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць;
- за пунктами б-з - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць тощо.
Пунктом 2 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону №1788-XII до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.
Відтак, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів а, б - з ч. 1 ст. 13 Закону України №1788-ХІІ за списком №1 та списком №2 покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01.01.2004, не пов`язаний з датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №809/602/17, від 28.02.2019 у справі №808/329/17, від 12.03.2019 у справі №809/602/17 від 25.04.2019 у справі №816/3653/15.
Отже, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списками №1, 2, передбачена чинним законодавством.
Інструкція №21-1 визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 1.3 Інструкції №21-1 застрахована особа фізична особа, яка відповідно до Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом пункту 2.1.1. Інструкції №21-1 платниками страхових внесків є страхувальники роботодавці, а саме:
- підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру;
- колективні та орендні підприємства, сільськогосподарські кооперативи, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок);
- дипломатичні представництва, консульські установи України, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами;
- іноземні дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств та організацій, міжнародних організацій, розташованих на території України.
Відповідно до пункту 6.1 Інструкції №21-1 для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону №1788-XII до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 №2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону №1058-IV особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів б - з статті 13 Закону №1788-XII та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.
Пунктом 6.4 №21-1 визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Згідно з пунктом 6.5 Інструкції №21-1, розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам.
За приписами пункту 6.7 Інструкції №21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Отже, обов`язок з відшкодування у повному розмірі витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в частині пенсій, призначених у порядку статті 13 Закону №1788-ХІІ та статті 114 Закону №1058-IV, покладений на роботодавця.
При цьому суд зазначає, що обов`язок визначення належних до відшкодування сум фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій покладено на позивача, а відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах, визначених позивачем. Підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунок фактичних витрат, який надсилається роботодавцю.
Також, органи Пенсійного фонду зобов`язані повідомити підприємство про настання обставин, які впливають на суму відшкодування, шляхом надіслання відповідного розрахунку.
З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання вимог пункту 6.4 Інструкції №21-2 позивачем складені та направлені відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених особам на пільгових умовах (за Списком №1, №2), якими підтверджується заборгованість відповідача по відшкодуванню Пенсійному органу фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.06.2022 по 31.12.2022 на загальну суму 74545289,81 грн.
Як вже зазначалося судом вище, відповідно до пункту 6.4 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Отже, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 10.09.2020 по справі №820/6674/15 (адміністративне провадження №К/9901/8678/18) та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.
Суд зазначає, що розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених особам призначених на пільгових умовах (за Списком №1, 2), складені з дотриманням всіх необхідних вимог Інструкції №21-1.
Суд також виходить з того, що вказані розрахунки у встановленому законом порядку відповідачем оскаржені не були, тобто, останній був згоден із зазначеними в них сумами фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідно доказів протилежного суду не надано. Крім того, зазначаючи про необґрунтованість розрахунку по відшкодуванню пільгової пенсії, відповідач не надає свого контррозрахунку та доказів того, що у нього відсутня заборгованість зі сплати коштів на відшкодування пільгової пенсії; обставини призначення пільгової пенсії та обов`язок щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку такої пенсії відповідачем також не спростовані.
Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у розмірі визначеному позивачем.
Станом на день вирішення спору суду не надано доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем.
Відповідно до статті 23 Закону №1058-IV спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.
Враховуючи, що позовні вимоги документально обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а також те, що за відповідачем обліковується заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками №1, №2 за період з 01.06.2022 по 31.12.2022 в розмірі 74545289,81 грн, а доказів її погашення суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення зазначеної заборгованості підлягають задоволенню.
При цьому суд відхиляє доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з огляду на наступне.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 01.12.2021 по справі №140/1205/19.
Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону №1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Таким чином, положення статті 122 КАС України не застосовуються для звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення заборгованості, яка виникла через несвоєчасну сплату (несплату) суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, оскільки Законом №1058-ІV передбачено інший строк звернення до суду з таким позовом, що є спеціальним для такого суб`єкта владних повноважень, а відтак пріоритетним.
Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для винесення судового рішення про задоволення адміністративного позову.
Розглядаючи клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення у даній справі, суд зазначає наступне.
Частиною 6 ст. 246 КАС України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також вказується про порядок і строк виконання рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.
Підстави та порядок розстрочення виконання судового рішення встановлені статтею 378 КАС України.
Частиною 1 ст. 378 КАС України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Аналіз наведених норм права вказує, що суд за заявою сторони у справі може розстрочити виконання судового рішення. При цьому таке розстрочення здійснюється виключно у виняткових випадках, за умови, якщо суд встановить наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Отже, підставою для розстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим у строк, встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.
Необхідно зазначити, що на дату ухвалення рішення в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII.
Представником відповідача в обґрунтування поданої заяви про розстрочення виконання рішення надано бухгалтерські довідки від 08.02.2023 №52-16/127, згідно якої станом на 31.12.2022 розмір дебіторської заборгованості АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» складає 22292508 тис. грн, та від 08.02.2023 №52-16/126, згідно якої розмір чистого збитку АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» за ІІ-IV квартали 2022 року складає 1363375 тис. грн. Крім того, до суду надано копію наказу генерального директора АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 30.03.2022 №123п про простій з 01.04.2022.
Встановлені судом обставини свідчать про наявність у відповідача об`єктивних обставин, які ускладнять виконання рішення суду у даній справі, що є підставою для розстрочення його виконання.
Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивачем не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 24.04.2023.

Суддя О.В. Царікова