Справа № 240/7689/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7689/20

31 травня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Лунь Т. С.,

представника відповідачів - Паука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Житомирської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу та рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора та до Житомирської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ прокуратури Житомирської області № 92 к від 28.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Житомирської області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру;

- визнати протиправним та скасувати рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 02.04.2020 № 100 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора";

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Житомирської області або на рівнозначній посаді в органах прокуратури з 30.04.2020;

- скасувати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення з посади прокурора відділу та органів прокуратури, яку обіймав на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру;

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.04.2020 і до моменту фактичного поновлення на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Житомирської обласної прокуратури або на рівнозначній посаді, яка буде існувати в зазначеному органі на момент такого поновлення;

- стягнути з прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.04.2020 по дату винесення судового рішення та фактичного поновлення на роботі;

- стягнути з прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, остаточний розмір яких з підтверджуючими документами буде надано згідно вимог КАС України.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Житомирської області від 28.04.2020року № 92-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Житомирської області з 30.04.2020;

- поновлено з 30.04.2020 ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Житомирської області;

- зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 30.04.2020 по день ухвалення судового рішення з урахуванням виплачених коштів на цей період.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням сторони, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Житомирської обласної прокуратури задоволено повністю, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Судом апеляційної інстанції скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

30 березня 2023 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року за виключними обставинами.

В обгрунтування поданої заяви, заявник послався на рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023 року у справі № 3-5/2022(9/22), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

На переконання ОСОБА_1 , визнання Конституційним судом України неконституційним вказаного положення, яке було застосовано при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції в 2022 році, є виключною обставиною у даній адміністративній справі, оскільки наразі в частині порядку звільнення прокурорів, а саме щодо попередження їх про можливе майбутнє звільнення, підлягають застосуванню загальні норми частини першої статі 49-2 КЗпП, що є підставою для її перегляду.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року відкрито провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_1 та призначено останню до розгляду в судовому засіданні.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, що в призмі приписів ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти доводів позивача та просив відмовити в задоволенні заяви про перегляд постанови апеляційного суду за виключними обставинами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та доводи представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами встановлені статтею 361 КАС України, відповідно до частини 1 якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами пункту 1 частини 5 статті 361 КАС підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В силу приписів частини 6 статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або підстави позову.

Так, Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023 року у справі 3-5/2022(9/22) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

В даному випадку, колегія суддів враховує, що питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку із встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, вже було предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядала зазначене питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами із указаної нормативної підстави. Так, у постанові від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в цьому зв`язку висловила позицію, згідно із якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися не виконаним у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави. У цій постанові також значиться, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин і на час прийняття рішення суду першої інстанції положення відповідної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Аналогічна позиція щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підтримана об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в ухвалах від 21 грудня 2022 року в справі №140/2217/19 та від 22 грудня 2022 року в справі №805/1312/16-а.

Такий же підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяв про перегляд за виключними обставинами судових рішень у справі №600/1450/20-а (ухвала від 13 квітня 2023 року), у справі №200/5229/20-а (ухвала від 27 квітня 2023 року) та у справі №420/1255/21 (ухвала від 03 травня 2023 року).

Схожий підхід до перегляду судових рішень за виключними обставинами з мотивів встановленої Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, раніше висловила також Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 18 листопада 2020 року в справі №4819/49/19. З уваги на текстуальний виклад пункту 1 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (в якому немає застереження якщо рішення суду ще не виконане) на підставі якого у справі №4819/49/19 і розглядалося питання про можливість перегляду остаточного судового рішення за виключними обставинами в цій постанові акцентується на тому, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

Таким чином, дотримуючись окресленої правової позиції Верховного Суду щодо перегляду судових рішень, які набрали законної сили, з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, колегія суддів у цій справі виходить із того, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021, щодо перегляду якої за виключними обставинами звернувся ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно це судове рішення не підлягає примусову виконанню, тому у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України не може переглядатися за виключними обставинами.

В контексті викладеного необхідно також зауважити, що пункт 6 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19 вересня 2019 року №113-IX, який визнаний неконституційним Рішенням Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року №1-р(II)/2023, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, що, своєю чергою, має значення для вирішення наступних справ та не може бути підставою для перегляду (зміни) правової позиції суду в спорі, щодо якого постановлене судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, доводи заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у даній справі у зв`язку з виключними обставинами є необґрунтованими, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні такої заяви.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року за виключними обставинами у справі №240/7689/20 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 31 травня 2023 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.