Справа № 380/17436/22
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Львівській області та зобов`язання вчинити певні дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13 серпня 2019 року № ГУ ДФС у Львівській області;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області здійснити коригування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення суми заборгованості зі сплати єдиного внеску, визначеного вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2018 №Ф-64827-17У на суму 4914,36 грн та рішенням від 13 серпня 2019 року №, на загальну суму 4294,19 грн, що разом складає 9208,55 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнені кошти в розмірі 7598,00 грн. з одночасною сплатою нарахованої на зазначену суму пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.06.2006 виконавчим комітетом Львівської міської ради проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та 19.01.2006 взятий на облік в ДПІ у Галицькому районі м. Львова.

Протягом 2006-2007 років перебував на спрощеній системі оподаткування, однак в кінці 2007 фактично припинив підприємницьку діяльність. Впродовж 2008 та наступних років підприємницькою діяльністю не займався, оскільки працював найманим працівником на різних підприємствах. З 14.05.2013 працює начальником відділу збору та аналізу інформації заступником начальника служби безпеки ПрАТ «Трускавецькурорт», що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 .

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.06.2018 до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Згідно відомостей інтегрованої картки платника податків сума боргу по єдиному внеску ФОП ОСОБА_1 станом на 30.06.2018 становило 12512,36 гривень, у зв`язку з чим сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2018 №Ф-64827-17 на суму 7598,00 гривень та від 17.07.2018 №Ф-64827-17У на суму 4914,36 гривень.

На підставі даних інтегрованої картки платника податків, контролюючим органом здійснено розрахунок штрафних санкцій та прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску від 13.08.2019 №, яким застосовано штраф у розмірі 1689,61 гривень, за період з 20.04.2018 до 06.08.2019 та нараховано пеню у розмірі 2604,58 гривень, разом 4294,19 гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17У від 17.07.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17 від 05.06.2018.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 та від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 набрали законної сили.

У зв`язку з тим, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску від 13.08.2019 №, яким застосовано штраф у розмірі 1689,61 гривень, за період з 20.04.2018 до 06.08.2019 та нараховано пеню у розмірі 2604,58 гривень, разом 4294,19 гривень, є похідним від вимоги про сплату боргу (недоїмки), тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про здійснення коригування інтегрованої картки та повернення безпідставно стягнутих коштів, позивач зазначає, що листом від 14.05.2021 ДПС України повідомило, що на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2327/20 та №380/6798/20 відкликало вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2018 №Ф-64827-17 та від 17.07.2018 №Ф-64827-17У, однак рішеннями не зобов`язано ГУ ДПС у Львівській області вчинити будь-які дії по скасуванню нарахувань з єдиного внеску, з чого слідує, що відповідач вважає, що суд скасував вимогу, але не зняв нарахування ЄСВ.

Зазначає, що оскільки Головне управління ДПС у Львівській області не здійснює редагування інтегрованої картки шляхом виключення нарахованої суми боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ на підставі рішень Львівського окружного адміністративного суду, належним та ефективним способом порушеного права є зобов`язання відповідача здійснити коригування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення суми заборгованості зі сплати єдиного внеску, визначеного вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2018 №Ф-64827-17У на суму 4914,36 гривень та рішенням від 13.08.2019 № на суму 4294,19 гривень, що разом складає 9208,55 гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17 від 05.06.2018. В рішенні встановлені обставини щодо відсутності обов`язку нараховувати та сплачувати єдиний внесок у період 2017-2018 років у зв`язку з тим, що підприємницькою діяльністю позивач не займався, а єдиний внесок за який винесена оскаржувана вимога нараховував та сплачував роботодавець.

Відтак, правових підстав для примусового виконання вимоги про сплату боргу від 05.06.2018 №Ф-64827-17У та стягнення 7598,00 гривень через відділ ДВС не було, тому наявний факт надмірної/помилкової сплати позивачем єдиного внеску обумовлює повернення коштів податковим органом у передбаченому законодавством порядку.

Позивач дотримуючись вимог Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6, 22.04.2021 надіслав на адресу Головного управління ДПС у Львівській області заяву про повернення суми коштів, безпідставно стягнутої податковим органом, з одночасною сплатою нарахованої на цю суму пені, з розрахунку 120% річних облікової ставки Національного банку України.

Листом від 03.06.2021 №15690/6/13-01-24-07 відповідач проігнорувавши вимоги законодавства щодо процедури розгляду заяви, лише повідомив про суму заборгованості зі сплати єдиного внеску, у зв`язку з цим, позивачем повторно 02.08.2021 подано заяву про повернення коштів.

Головне управління ДПС у Львівській області листом від 18.08.2021 №24055/6/13-01-24-07 повідомило, що скасування судом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2018 №Ф-64827-17У не скасовує суми існуючої заборгованості та рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/6798/20 від 04.11.2020 не містить жодних зобов`язань щодо вчинення будь-яких дій щодо зазначеної заборгованості.

Оскільки позивач не здійснював підприємницьку діяльність та працював найманим працівником за якого роботодавець здійснював сплату єдиного внеску, що встановлено та підтверджено рішеннями судів, у відповідача були відсутні підстави нараховувати штраф та пеню із сплати єдиного внеску. З наведених підстав позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 09 січня 2023 року поновлено строк звернення до суду з даним позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано суду відзив на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що 13.08.2019 Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску ОСОБА_1 № від 13.08.2019 на загальну суму 4294,19 гривень: сума штрафної санкції - 1689,61 гривень, сума пені - 2604,58 гривень.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.11 ст. 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.10 ст. 9 Закону № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464).

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 Закону № 2464).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч.13 ст.25 Закону №2464).

Оскільки сума боргу (недоїмки) по сплаті єдиного внеску сплачувалась несвоєчасно, відповідачем було прийнято на законних підставах рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 13.08.2019 на загальну суму 4294,19 гривень: сума штрафної санкції - 1689,61 гривень, сума пені - 2604,58 гривень.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» чітко встановлений обов`язок платника своєчасно сплачувати єдиний внесок, незалежно від фінансового стану, та не передбачено можливість звільнення такого платника єдиного внеску від відповідальності, установленої за невиконання відповідного зобов`язання.

Слід зауважити, що пільг щодо сплати єдиного внеску Законом про ЄСВ не передбачено. Також Закон не містить виключень щодо фінансової, дисциплінарної, адміністративної, цивільно-правової або кримінальної відповідальності платників єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Частиною 12 ст.9 Закону про ЄСВ визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області від 05.06.2018 року №Ф-64827-17 про сплату боргу (недоїмки), у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Таким чином, скасування судом податкової вимоги не скасовує суми існуючої заборгованості та рішення суду не містить жодних зобов`язань щодо вчинення ГУ ДПС у Львівській області будь-яких дій щодо зазначеної заборгованості.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в Головному управлінню ДПС у Львівській області 19.01.2008 на загальній системі оподаткування. 01.06.2018 отримано відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Згідно із Звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та Звітом за 2018 рік проведені нарахування в сумі 8448 гривень та 4914,36 гривень відповідно. У 2018 нарахування проведені в сумі 15819,54 гривень, а сплачено єдиного внеску 1434,24 гривень.

Рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 13.08.2019 нараховано штраф у розмірі 1689,61 гривень та пеню у розмірі 2604,58 гривень, разом 4294,19 гривень, тому, аргументи наведені в позовній заяві не спростовують зафіксованих порушень та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 13.08.2019.

В результаті нарахувань та сплати єдиного внеску по ФОП ОСОБА_1 згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 24.02.2023 року (код класифікації доходів бюджету 71040000) заборгованість становить 9208,55 гривень.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що згідно відомостей, які містилися в інтегрованій картці платника податків, сума боргу по єдиному внеску ФОП ОСОБА_1 станом на 30.06.2018 становила 12512,36 гривень, у зв`язку з цим, відповідачем були сформовані вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2018 №Ф-64827-17 на суму 7598 гривень та від 17.07.2018 №Ф-64827-17У на суму 4914,36 гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17У від 17.07.2018. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 05.06.2018 №Ф-64827-17 про сплату боргу (недоїмки).

Рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 та від 04.11.2020 у справі №380/6798/20, які набрали законної сили, встановлено відсутність у позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску, зокрема 2017-2018 роки, а тому у відповідача не було правових підстав для нарахування позивачу єдиного соціального внеску та, відповідно, прийняття вимог про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначену норму, учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, постановленими в іншій адміністративній справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Висновок суду про відсутність у позивача недоїмки з ЄСВ у розмірі 4914,36 гривень свідчить про протиправність нарахування відповідачем штрафу відповідно до п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464 та пені згідно з ч.10 ст.25 Закону №2464, а тому рішення ГУ ДФС у Львівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13.08.2019 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач стверджує, що скасування податкової вимоги не скасовує суми існуючої заборгованості, рішенням суду не зобов`язано відповідача вчинити будь-яких дій щодо зазначеної заборгованості.

На момент виникнення спірних правовідносин, організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначав Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, з аналізу якого вбачається, що у випадку скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування в інтегрованій картці платника податків дійсного стану зобов`язань перед бюджетом. При цьому, з моменту набрання рішенням суду законної сили, донараховані та скасовані у судовому порядку суми єдиного внеску в інтегрованій картці платника не повинні відображатись облікові показники щодо донарахування суми боргу.

Верховний Суд у постанові від 25.03.2020 у справі №826/9288/18 зробив висновок, що у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці платника податків дійсного стану зобов`язань перед бюджетом, тому, твердження відповідача про відсутність у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 зобов`язання вносити зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом коригування та виключення нарахованих сум єдиного внеску є безпідставним, оскільки у випадку скасування вимоги про сплату боргу судом контролюючий орган зобов`язаний самостійно здійснити відповідні коригування облікових показників.

Враховуючи наведене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та,-

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 .

13.01.2006 ОСОБА_1 провів державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №533841.

Згідно повідомлення управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про взяття на облік фізичної особи-підприємця №326/04 від 18.01.2006, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 взятий на облік в органах Пенсійного фонду України як платник страхових внесків.

Відповідно до довідки державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова про взяття на облік платника податків №9248 від 19.01.2006, ОСОБА_1 узятий на облік 19.01.2006.

01.06.2018 ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність на підставі власного рішення, про що здійснено запис: 3013204 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Головним управлінням ДФС у Львівській області виставлено вимогу від 05.06.2018 №Ф-64827-17 на суму 7598,00 гривень, заборгованість якої сформована станом на 31.05.2018.

17.07.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області виставлено вимогу №Ф-64827-17У на суму 4914,36 гривень, заборгованість якої сформована станом на 30.06.2018.

Головне управління ДФС у Львівській області рішенням № від 13.08.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, застосувало до ОСОБА_1 штраф у розмірі 1689,61 гривень за період з 20.04.2018 по 06.08.2019 та нарахувало пеню у розмірі 2604,58 гривень, загальна сума 4294,19 гривень.

Постановою головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.08.2018 у виконавчому провадженні №56900027 звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які отримує у ПАТ «Трускавецькурорт» щодо примусового виконання вимоги Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу №Ф-64827-17 в сумі 7598,00 гривень, виданої 05.06.2018.

Листом Приватного акціонерного товариства «Трускавецькурорт» від 08.08.2019 №341, повернуло постанову ВП №56900027 від 21.08.2018 про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у зв`язку із погашенням заборгованості у розмірі 8626,80 гривень. Утримання та перерахування заборгованості проводилося із жовтня 2018 по липень 2019 включно. До листа було додано звіт про здійснені відрахування та виплати ПАТ «Трускавецькурорт».

21.08.2019 головним державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №56900027 у зв`язку з повним фактичним виконанням вимоги Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу №Ф-64827-17 в сумі 7598,00 гривень, виданої 05.06.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17У від 17.07.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 встановлені наступні обставини:

« ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, виконавчим комітетом Львівської міської ради 13.01.2006 за номером запису 0013204, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

19.01.2006 ОСОБА_1 узятий на облік у ДПІ у Галицькому районі м.Львова за №9248. Згідно з повідомленням про взяття на облік фізичної особи-підприємця від 18.01.2006 № 326/04, взятий на облік в органах Пенсійного фонду України, реєстраційний номер 07.11-15713.

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 01.06.2018 до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями, які містяться в інтегрованій картці платника по єдиному внеску (71040000) за позивачем рахується борг у сумі 12512,36 гривень як за особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Позивач як суб`єкт підприємницької діяльності припинив подавати звітність до органів доходів і зборів у 2005.

З 2008 по 2019 позивач працював як найманий працівник, на суми його заробітку нараховувався та сплачувався єдиний соціальний внесок.

05.06.2018 ГУ ДФС у Львівській області сформовано вимогу №Ф-64827-17У про сплату боргу (недоїмки), що виникла станом на 31.05.2018 у сумі 7598,00 гривень, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Вказана вимога позивачу не надсилалася, а про її винесення позивачу стало відомо з постанови державного виконавця від 21.08.2018 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги ГУ ДФС у Львівській області від 05.06.2018 №Ф-64827-17У про стягнення з позивача 7598,00 гривень боргу по ЄСВ.

01.06.2018 позивач був знятий з податкового обліку та повністю погасив заборгованість перед контролюючим органом по єдиному внеску по вищевказаній вимозі, що підтверджується постановою державного виконавця від 21.08.2018 про закінчення виконавчого провадження.

Розрахунок недоїмки у сумі 7598,00 гривень за вказаною вимогою відповідач суду не надав.

17.07.2018 ГУ ДФС у Львівській області повторно сформувало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17У, в якій позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів від дня отримання вимоги сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 4914,36 гривень.

Вказана вимога позивачу не надсилалася, а про її винесення позивачу стало відомо з постанови державного виконавця від 24.01.2020 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги ГУ ДФС у Львівській області від 17.07.2018 №Ф-64827-17У про стягнення з позивача 4914,36 гривень боргу по ЄСВ».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17 від 05.06.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 встановлені наступні обставини:

«Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 був зареєстрованим виконавчим комітетом Львівської міської ради 13.01.2006 як фізична особа-підприємець за номером запису 0013204.

ОСОБА_1 18.01.2006 взятий на облік в органах Пенсійного фонду України, реєстраційний номер 07.11-15713 та 19.01.2006 взятий на облік у ДПІ у Галицькому районі м.Львова за №9248.

Позивачем на ім`я начальника ДПІ у Галицькому районі м. Львова подано заяву від 07.11.2007 №77 про тимчасове припинення ФОП ОСОБА_1 діяльності на 2008 рік.

01.06.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 від 01.07.1998), позивач з 2008 по 2019 працював як найманий працівник, а саме: - з 12.11.2007 до 16.09.2009 у ТзОВ «Ультімо»; - з 17.09.2009 по 31.10.2012 у ВАТ «Кредитпромбанк»; - з 01.12.2012 по 13.05.2013 перебував на обліку як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості; - з 14.05.2013 по теперішній час працює на посаді начальник відділу збору та аналізу інформації-заступником начальника служби безпеки ПрАТ «Трускавецькурорт».

Відповідно до довідки ПрАТ «Трускавецькурорт» від 28.07.2020 №115 ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділу збору та аналізу інформації-заступником начальника служби безпеки з 14.05.2013 (наказ від 13.05.2013№568-К) по 28.01.2020 (наказ від 24.01.2020) та з 29.01.2020 (наказ від 27.01.2020 №9-К) по теперішній час.

Згідно із довідкою ПрАТ «Трускавецькурорт» про сплату єдиного соціального внеску від 28.07.2020 №284 ПрАТ «Трускавецькурорт» сплатив за працівника ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок в повному розмірі, а саме: - з травня 2013 року - 11182,13 грн.; - за 2014 рік - 13883,79 грн.; - за 2015 рік - 15466,14 грн.; - за 2016 рік - 11314,19 грн.; - за 2017 рік - 10748,97 грн.; - за 2018 рік 13170,15 грн.; - за 2019 рік - 14751,29 грн.; - по червень 2020 року 8670,42 грн.

Обставини щодо сплати єдиного соціального внеску щодо позивача за період 1998-2020 року також підтверджується наявними в матеріалах справи довідками Пенсійного фонду України форми ОК-3 від 18.07.2020 та форми ОК-5 від 28.07.2020.

ГУ ДФС у Львівській області на ім`я ОСОБА_1 сформовано вимогу №Ф-64827-17 про сплату боргу (недоїмки), що виникла станом на 31.05.2018 у сумі 7598 грн.

Вимогу сформовано відповідно до статті 25 Закону №2464-VI та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів 05.06.2018.

Позивач заперечує отримання ним вказаної вимоги, стверджуючи про те, що про існування такої йому стало відомо з постанови державного виконавця від 21.08.2018 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги ГУ ДФС у Львівській області від 05.06.2018 №Ф-64827-17У.

Розрахунок недоїмки у сумі 7598 грн за вказаною вимогою відповідач суду не надав.

ГУ ДПС у Львівській області 17.07.2018 повторно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17У, в якій позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів від дня отримання вимоги сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 4 914 грн 36 к.

Вказана вимога позивачу не надсилалася, а про її винесення позивачу стало відомо з постанови державного виконавця від 24.01.2020 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги ГУ ДФС у Львівській області від 17.07.2018 № Ф-64827-17У про стягнення з позивача суму 4914 грн 36 к. боргу по єдиному соціальному внеску

Позивачем в судовому порядку оскаржено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2018 №Ф-64827-17У.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2020, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2018 №Ф-64827-17У

Вказаним судовим рішенням встановлено про відсутність у позивача обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску.»

Крім того, суд зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2327/20 від 29.04.2020 встановлено, що « ОСОБА_1 з 12.11.2007 до 16.09.2009 працював у ТзОВ «Ультімо», з 17.09.2009 по 31.10.2012 працював у ВАТ «Кредитпромбанк», з 01.12.2012 по 13.05.2013 перебував на обліку як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості, з 14.05.2013 по теперішній час працює на посаді начальник відділу збору та аналізу інформації-заступником начальника служби безпеки ПрАТ «Трускавецькурорт», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 01.07.1998, однак за цей період йому, як фізичній особі-підприємцю, нараховувався до сплати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до наданої до суду позивачем довідки №25/1 від 27.01.2020 ПрАТ «Трускавецькурорт», ОСОБА_1 у період із 14.05.2013 по теперішній час працює у ПрАТ «Трускавецькурорт», на посаді начальника відділу збору та аналізу інформації-заступником начальника служби безпеки.

Згідно із довідкою ПрАТ «Трускавецькурорт» №15 від 10.03.2020 підтверджено, що ПрАТ «Трускавецькурорт» нараховано та виплачено ЄСВ за працівника ОСОБА_1 у таких розмірах: - з травня 2013 року - 11182,13 грн.; - за 2014 рік - 13883,79 грн.; - за 2015 рік - 15466,14 грн.; - за 2016 рік - 11314,19 грн.; - за 2017 рік - 10748,97 грн.; - за 2018 рік - 13170,15 грн.; - за 2019 рік - 14751,29 грн.

Роботодавці сплачували за позивача єдиний внесок, що підтверджується довідкою форми ОК-7 «Індивідуальні відомості про застраховану особу», сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України 27.02.2020, з якої слідує про сплату страхових внесків за 2011-2020 роки».

Таким чином, Львівським окружним адміністративним судом у справі №380/2327/20 від 29.04.2020 та №380/6798/20 від 04.11.2020 встановлена відсутність у ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця обов`язку зі сплати єдиного внеску за період 2017-2018 років, оскільки в період з травня 2013 по червень 2020 за ОСОБА_1 як працівника, роботодавець сплачував єдиний соціальний внесок в розмірі не менше мінімального.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Львівській області із заявою від 22.04.2021, в якій просив повернути суму коштів, безпідставно стягнутих податковим органом з одночасною сплатою нарахованої на цю суму пені, з розрахунку 120% річних облікової ставки Національного банку України.

Головне управління ДПС у Львівській області листом від 03.06.2021 №15690/6/13-01-24-07 на заяву позивача від 22.04.2021 повідомило, що заборгованість зі сплати єдиного внеску по ОСОБА_1 згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 01.06.2021 становить 9208,55 гривень.

Листом від 14.05.2021 №959/ЗПІ/99-00-04-03-01-10 Державна податкова служба України на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 07.05.2021 повідомила, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 ГУ ДПС у Львівській області 20.07.2020 відкликало вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2018 №Ф-64827-17У, а на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 ГУ ДПС у Львівській області 02.03.2021 відкликало вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2018 №Ф-64827-17. Станом на 01.05.2021 згідно даних інформаційної системи ДПС у ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 9208,55 гривень.

В листі Державної податкової служби України від 14.05.2021 №959/ЗПІ/99-00-04-03-01-10 звернута увага, що рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 та від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 не зобов`язано ГУ ДПС у Львівській області вчинити будь-які дії по скасуванню нарахувань з єдиного внеску.

Головне управління ДПС у Львівській області листом від 16.06.2021 №112/ЗПІ/13-01-24-07 повідомило, що ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування. Згідно із Звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та звітом за 2018 рік проведені нарахування в сумі 8448,00 гривень та 4914,36 гривень відповідно. У 2018 нарахування проведені в сумі 15819,54 гривень, а сплачено єдиного внеску 1434,24 гривень. Згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, заборгованість станом на 01.06.2021 становить 9208,55 гривень.

Листом від 02.07.2021 №5217/Ф/99-00-04-03-01-09 Державна податкова служба України на звернення ОСОБА_1 від 22.04.2021 щодо повернення помилково стягнутого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування повідомило, що згідно наданою Вами інформацією у додатках до звернення, єдиний внесок було сплачено/стягнуто на рахунку Головного управління ДПС у Львівській області. Таким чином, у разі помилкової та/або надмірної сплати єдиного внеску необхідно звертатися до територіального податкового органу, на рахунку якого здійснено таку сплату/стягнення.

ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління ДПС у Львівській області із заявою від 02.08.2021, в якій просив повернути суму коштів, безпідставно стягнутих податковим органом з одночасною сплатою нарахованої на цю суму пені, з розрахунку 120% річних облікової ставки Національного банку України.

Головне управління ДПС у Львівські області листом від 18.08.2021 №24055/6/13-01-24-07 повідомило, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 05.06.2018 №Ф-64827-17 про сплату боргу (недоїмки), тому, скасування судом податкової вимоги не скасовує суми існуючої заборгованості та рішення суду не містить жодних зобов`язань щодо вчинення ГУ ДПС у Львівській області будь-яких дій щодо зазначеної заборгованості. Згідно із Звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та звітом за 2018 рік проведені нарахування в сумі 8448,00 гривень та 4914,36 гривень відповідно. У 2018 нарахування проведені в сумі 15819,54 гривень, а сплачено єдиного внеску 1434,24 гривень. Згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, заборгованість станом на 01.06.2021 становить 9208,55 гривень.

Позивач, не погоджуючись з рішенням № від 13.08.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та вважаючи протиправною бездіяльністю щодо нездійснення коригування інтегрованої картки і неповернення безпідставно стягнутих коштів, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Виключно законами України встановлюються, зокрема, податки і збори (п.1. ч. 2 ст. 92 Конституції України).

Так, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

По суті це зведений внесок за різними видами страхування.

Метою запровадження ЄСВ є необхідність консолідації діяльності фондів в частині розподілу внесків на соціальне та пенсійне страхування.

Цей платіж замінив собою чотири окремих нарахування, які нараховували та утримували на фонд оплати праці працюючих, а саме до Пенсійного фонду, до фондів страхування на випадок безробіття, до фонду із тимчасової втрати працездатності, до фонду від нещасних випадків на виробництві.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 23.06.2009 № 15-рп/2009 в аспекті положень ч. 1 ст. 67, п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України загальновизнаними елементами правового механізму регулювання податків і зборів (обов`язкових платежів) є суб`єкт або платник податку, об`єкт оподаткування, одиниця оподаткування, джерело сплати податку, податкова ставка, податковий період, строки та порядок сплати податку, податкова квота, податкові пільги, що застосовно і до Закону про ЄСВ з урахуванням особливостей цього обов`язкового платежу.

У загальноприйнятому розумінні пільга - це надання переваги, часткове або повне звільнення від виконання встановлених правилом обов`язків або полегшення умов виконання їх, або звільнення (повне або часткове) від податків/борів (обов`язкових платежів) згідно з чинним законодавством.

Пільга проявляється в зміні об`єкта, зменшенні бази чи зниженні ставки, її використання зменшує суму зобов`язання платника і, зрештою, визначає остаточний її розмір.

Підстави для одержання податкових пільг - це визначені законодавством про податки та збори (обов`язкові платежі) особливості правового статусу суб`єкта, його діяльності (предмета податку/збору) чи податкового режиму території, на якій він здійснює свою діяльність, що надають йому право скористатися пільгою.

Таким чином, звільнення від обов`язку нарахування та сплати ЄСВ, тобто пільги по нарахуванню/сплаті ЄСВ встановлюється виключно Законом про ЄСВ.

Законом про ЄСВ визначено кілька випадків звільнення від такого обов`язку, зокрема:

- пенсіонерів, осіб з інвалідністю - відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону про ЄСВ, а саме: соби, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

- фізичних осіб - підприємців, якщо вони є роботодавцями - відповідно до пункту 9-2 розділу VIII Закону про ЄСВ, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- відповідно до п. 9-4. розділу VIII Закону про ЄСВ - щодо платників ЄСВ, визначених ст. 4 Закону про ЄСВ, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція;

- відповідно до п. 9-8. розділу VIII Закону про ЄСВ, а саме: платники ЄСВ, визначені статтею 4 цього Закону, якщо вони не є роботодавцями, звільняються від виконання обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 цього Закону, на весь період їх незаконного позбавлення волі на території проведення АТО.

Під час розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не надано доказів його належності станом на час нарахування ЄСВ (недоїмки) до категорій вищезгаданих осіб, які мають пільги щодо нарахування/сплати ЄСВ (звільняються від обов`язку).

Відтак, позивач не є особою яка відповідно до Закону про ЄСВ має пільги по нарахуванню та сплаті ЄСВ як фізична особа - підприємець, тобто не звільняється від його сплати.

Відповідно до пункту 14.1.195 статті 14 Податкового Кодексу України, працівник фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Відповідно до пункту 14.1.226 статті 14 Податкового Кодексу України, самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою підприємцем або проводить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи в науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу самозайнятої особи Законом №2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, діяльності, спрямованої на отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці або як самозайняті особи, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19 адміністративне провадження №К/9901/28514/19.

Верховним Судом у цій справі сформовано правовий висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці або самозайняті особи (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суди при вирішенні спору повинні перевірити обставини щодо: наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця або самозайнятої особи; здійснення нею підприємницької діяльності та отримання нею доходу у періоди, за який податковим органом нарахований єдиний внесок; нараховування та сплати роботодавцем за позивача, як за застраховану особу, єдиного внеску в розмірі не меншому мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З аналізу правового висновку Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19 судом встановлено, що фізична особа-підприємець або самозайнята особа звільняється від сплати єдиного внеску у випадку встановлення судом, якщо нею підприємницька діяльність не здійснюється, дохід від такої діяльності не отримується та вказана особа перебуває у трудових відносинах та за неї єдиний внесок сплачує роботодавець.

Судом під час розгляду справи встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2020 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17У від 17.07.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-64827-17 від 05.06.2018.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішеннями Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2327/20 від 29.04.2020 та №380/6798/20 від 04.11.2020 встановлена відсутність у ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця обов`язку зі сплати єдиного внеску за період 2017-2018 років, оскільки в період з травня 2013 по червень 2020 за ОСОБА_1 як працівника, роботодавець сплачував єдиний соціальний внесок в розмірі не менше мінімального.

Відтак, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 обов`язку зі сплати єдиного внеску за період 2017-2018 роки, Головним управлінням ДФС у Львівській області протиправно винесено рішення № від 13.08.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1689,61 гривень за період з 20.04.2018 по 06.08.2019 та нараховано пеню у розмірі 2604,58 гривень.

З огляду на вищевикладене та приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи рішення № від 13.08.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1689,61 гривень за період з 20.04.2018 по 06.08.2019 та нараховано пеню у розмірі 2604,58 гривень, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 13.08.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання здійснити коригування в інтегрованій картці платника, шляхом виключення суми заборгованості зі сплати єдиного внеску, суд зазначає наступне.

Листом від 14.05.2021 №959/ЗПІ/99-00-04-03-01-10 Державна податкова служба України на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 07.05.2021 повідомила, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 ГУ ДПС у Львівській області 20.07.2020 відкликало вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2018 №Ф-64827-17У, а на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 ГУ ДПС у Львівській області 02.03.2021 відкликало вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2018 №Ф-64827-17. Станом на 01.05.2021 згідно даних інформаційної системи ДПС у ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 9208,55 гривень.

В листі Державної податкової служби України від 14.05.2021 №959/ЗПІ/99-00-04-03-01-10 звернута увага, що рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2020 у справі №380/2327/20 та від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 не зобов`язано ГУ ДПС у Львівській області вчинити будь-які дії по скасуванню нарахувань з єдиного внеску.

Головне управління ДПС у Львівській області листом від 03.06.2021 №15690/6/13-01-24-07 на заяву позивача від 22.04.2021 повідомило, що заборгованість зі сплати єдиного внеску по ОСОБА_1 згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 01.06.2021 становить 9208,55 гривень.

Головне управління ДПС у Львівській області листом від 16.06.2021 №112/ЗПІ/13-01-24-07 повідомило, що ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування. Згідно із Звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та звітом за 2018 рік проведені нарахування в сумі 8448,00 гривень та 4914,36 гривень відповідно. У 2018 нарахування проведені в сумі 15819,54 гривень, а сплачено єдиного внеску 1434,24 гривень. Згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, заборгованість станом на 01.06.2021 становить 9208,55 гривень.

Головне управління ДПС у Львівські області листом від 18.08.2021 №24055/6/13-01-24-07 повідомило, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/6798/20 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 05.06.2018 №Ф-64827-17 про сплату боргу (недоїмки), тому, скасування судом податкової вимоги не скасовує суми існуючої заборгованості та рішення суду не містить жодних зобов`язань щодо вчинення ГУ ДПС у Львівській області будь-яких дій щодо зазначеної заборгованості. Згідно із Звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та звітом за 2018 рік проведені нарахування в сумі 8448,00 гривень та 4914,36 гривень відповідно. У 2018 нарахування проведені в сумі 15819,54 гривень, а сплачено єдиного внеску 1434,24 гривень. Згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, заборгованість станом на 01.06.2021 становить 9208,55 гривень.

Відповідно до пп. 19-1.1.10 п. 19-1.1 ст. 19 ПК України встановлено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій ст. 19-3 цього Кодексу, зокрема, забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12.01.2021 №5.

Згідно із пп. 1. п. 1 (Порядок ведення інтегрованої картки платника) з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Облік платежів ведеться в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Згідно із пп.4) інформація з рішення суду, прийнятого по суті п. 2 глави 4 (Відображення в інформаційній системі результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП) розділу V. (Перенесення до ІКП, визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи, сум грошових зобов`язань, податкових та інших платежів, єдиного внеску. Методи контролю відповідності показників результатів контрольно-перевірочної роботи даним ІКП) статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

Сукупний аналіз зазначених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №825/999/17, від 26.02.2019 у справі №805/4374/15-а, від 25.03.2020 у справі №826/9288/18, від 25.03.2021 у справі №280/4506/18, від 17.06.2021 у справі №520/7599/19, від 30.11.2021 у справі №300/3157/20, від 02.06.2022 у справі № 360/2838/20.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання здійснити коригування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення суми заборгованості зі сплати єдиного внеску, визначеного вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.07.2018 №Ф-64827-17У на суму 4914,36 гривень та рішенням від 13 серпня 2019 року №, на загальну суму 4294,19 гривень, що разом складає 9208,55 гривень підлягають задоволенню шляхом: зобов`язання здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованих сум недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафних санкцій та пені, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами які провадять незалежну професійну діяльність в загальній сумі 9208,55 гривень.

Щодо позовних вимог про зобов`язання повернути безпідставно стягнені кошти в розмірі 7598,00 гривень з одночасною сплатою нарахованої на зазначену суму пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, суд зазначає, що такі до задоволення не підлягають як передчасні, у зв`язку з тим, що в інтегрованій картці наявний борг, а Головним управлінням ДПС у Львівській області на виконання даного рішення не здійснено коригування інтегрованої картки платника податку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Львівській області та зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області в сумі 1984,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 13 серпня 2019 №.

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) шляхом виключення нарахованих сум недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафних санкцій та пені, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами які провадять незалежну професійну діяльність в загальній сумі 9208,55 гривень (дев`ять тисяч двісті вісім гривень, 55 копійок).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1984,80 гривень (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривень, 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 31.05.2023.

Суддя Коморний О.І.