Справа № 560/5188/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5188/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

25 травня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

представника позивача: Бейлика А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.03.2022 №55 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , старшого сержанта поліції поліцейського взводу №2 роти №5 полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Київській області;

- визнати протиправним і скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.03.2022 №45 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- зобов`язати поновити ОСОБА_1 на посаді старшого сержанта поліції поліцейського взводу №2 роти №5 полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, яке ухвалою суду від 22.05.2023 задоволено. Однак, з незалежних від суду технічних причин відеозв`язок з представником відповідача в судовому засіданні, призначеному на 25.05.2023 о 10:00 год., не відбувся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, колегія суддів визнала за можливе провести судове засідання за даної явки сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 308 КАС України дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС з 2004 року, з 2014 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Київській області та 31.05.2019 призначений на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 5 полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Київській області. На момент звільнення позивач перебував у званні старшого сержанта поліції, має статус учасника бойових дій.

До Головного управління Національної поліції в Київській області надійшли доповідні записки начальників УПД, УКР, Білоцерківського, Бучанського, Вишгородського, Фастівського районних управлінь поліції та ППОП Головного управління Національної поліції в Київській області про можливі неправомірні дії окремих працівників зазначених підрозділів, які виразились у порушенні вимог статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" та безпідставному невиході на службу. Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.03.2022 № 288 призначене проведення службового розслідування за фактами, викладеними у зазначених повідомленнях.

Відповідно до пункту 3 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 55 від 08.03.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області, за порушення службової дисципліни, статей 3,8,18,64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 року № 171 "Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності", які виразились у недотриманні положень Конституції України та законів, інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівників поліції, безпідставному невиході на службу з 24.02.2022 по 08.03.2022 для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, поліцейського взводу № 2 роти №5 ППОП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 45 о/с від 09.03.2022 відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77, без виплати грошового забезпечення на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 55 від 08.03.2022, за порушення Присяги на вірність Українському народові та Указу Президента від 24.02.2022 року № 64/2022.

Вважаючи, що накази про притягнення його до відповідальності та звільнення є протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Київській області про звільнення та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відтак і відсутність підстав для поновлення його на службі.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Так, відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 "Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності" особовий склад Головного управління Національної поліції в Київській області переведений на посилений варіант службової діяльності.

У подальшому, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ст. 1 Розділу І Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580). Відповідно до статті 1 цього Закону Національна поліція України (далі -поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина 3 статті 11 Закону №580).

Статтею 1 Закону № 580-VIII визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Вимогами ст. 7 Закону №580-VIII передбачено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина 1 статті 8 Закону №580-VIII).

Статтею 24 Закону №580 передбачено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно зі ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (надалі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження і поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Національної поліції України.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено порядок виконання наказу, зокрема :

1. Поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

2. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

3. У разі якщо поліцейський, який виконує наказ безпосереднього керівника, отримав від прямого керівника новий наказ, що стає перешкодою для виконання попереднього, він зобов`язаний негайно доповісти про це керівникові, який віддав (видав) такий наказ, і після отримання його згоди припинити виконання попереднього наказу. Керівник, який віддав (видав) новий наказ, повідомляє про це керівнику, який віддав (видав) попередній наказ.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Вищенаведені норми визначають, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Таким чином, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Згідно з інформацією, яка викладена у висновку службового розслідування, затвердженому начальником Головного управління Національної поліції в Київській області 08.03.2022, інформації, викладеній у доповідній записці командира ППОП ГУНП в Київській області, рапортах, поясненнях керівників підрозділів Головного управління щодо можливих неправомірних дій окремих поліцейських ГУНП в Київській області, які виразились у порушенні ними вимог статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", актах та інших службових документах, отриманих під час службового розслідування, в частині, що стосується позивача, керівнику Головного управління надійшла доповідна записка командира ППОП ГУНП в Київській області капітана поліції В. Нечитайла, у якій він повідомляє про те, що на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу та інших визначених місць не прибув, серед інших, поліцейський взводу № 2 роти № 5 полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 .

Судом досліджений зміст рапорту від 24.02.2022 командира роти №5 взводу № 2 ППОП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 , поданого на ім`я командира ППОП ГУНП в Київській області, у якому він доповідає, що 24.02.2022 у зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України, для несення служби черговим по підрозділу було здійснене оповіщення особового складу про збір для виконання службових обов`язків за місцем дислокації підрозділу - АДРЕСА_1 . Близько 18.00 24.02.2022 за результатами перевірки наявності особового складу роти № 5 було виявлено відсутність старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

В ході службового розслідування було встановлено, що після оповіщення ОСОБА_1 прибув у підрозділ та заступив на службу по охороні адмінбудівлі. Отримавши інформацію про те, що неподалік підрозділу йдуть бойові дії, останній, не повідомивши командування роти № 5, покинув територію підрозділу. Дізнавшись від чергового по підрозділу про самовільне залишення території роти № 5 ОСОБА_1 , командир роти № 5 у телефонному режимі повідомив ОСОБА_1 про необхідність прибуття до місця дислокації підрозділу для несення служби. Виконувати цю вимогу, а також поставлені задачі останній відмовився, пояснюючи це побоюваннями за власну безпеку через наближеність лінії бойових дій. Інших пояснень щодо причин відмови виходу на службу не надав.

У рапорті від 25.02.2022 командир роти №5 взводу № 2 ППОП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 зазначає, що черговим по підрозділу роти № 5 в телефонному режимі повторно поінформовано ОСОБА_1 про необхідність з`явитись на службу, однак останній відмовився.

До матеріалів справи також доданий акт від 08.03.2022 про невихід на службу без поважних причин, який складений та підписаний комісією у складі керівників окремих підрозділів Головного управління Національної поліції в Київській області: Лєпея О., Бригинця О. , Сапіги С. , Шосталя К., Кукоби І.. Так, комісія встановила відсутність на службі без поважних причин (неприбуття на робоче місце за адресою дислокації підрозділу поліції) старшого сержанта поліції поліцейського взводу №2 роти №5 полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 ( серед інших) з 24.02.2022 по 08.03.2022.

Зі змісту письмових пояснень командира роти № 5 ППОП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 , його заступника ОСОБА_9 , а також поліцейського взводу № 2 роти № 5 ППОП ГУНП в Київській області Бондаря Ю.О., наданих 08.03.2022, встановлено, що ОСОБА_1 було повідомлено та попереджено про необхідність з`явитись за місцем служби, однак він у телефонному режимі відмовився прибути до місця несення служби.

08.03.2022 дисциплінарною комісією також був складений акт телефонної розмови із ОСОБА_1 за номером телефону НОМЕР_1 з метою отримання пояснень з приводу відсутності на робочому місці, за фактом чого проводиться службове розслідування. Під час розмови останньому було запропоновано з`явитись на робоче місце для несення служби до полку поліції особливого призначення ГУНП в Київській області та надати письмові пояснення з приводу відсутності, однак він відмовився прибути до підрозділу та надати будь-які пояснення.

Таким чином, під час службового розслідування було встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 08.03.2022 був відсутній на службі без поважних причин, що є порушенням службової дисципліни, вимог статей 3, 8, 18, 64 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 "Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в Надзвичайний режим діяльності."

Судом встановлено, що позивача було звільнено зі служби у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який відповідно до змісту наказу № 45 від 09.03.2022 полягає у порушенні службової дисципліни, що виразилось у недотриманні Присяги працівника поліції на вірність Українському народові, невиконанні вимог статей 3, 8, 18, 64 Закону України "Про Національну поліцію", та полягає у тім, що позивач безпідставно не вийшов на службу з 24.02.2022 по 08.03.2022 для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, що свідчить про наявність у його діях ознак дисциплінарного проступку.

Факт невиходу позивачем на службу в період з 24 лютого 2022 року по 08 березня 2022 року ним не заперечується.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що відповідно до наказу Національної поліції України від 23 лютого 2022 року №171 "Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності" особовий склад Головного управління Національної поліції в Київській області переведено на посилений варіант службової діяльності.

Статтею 24 Закону України "Про Національну поліцію" установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Враховуючи наведені приписи законодавства, а також те, що поліцейські у разі оголошення воєнного стану та збройної агресії проти України, мають стати на її захист, всі поліцейські з 24 лютого 2022 року, зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.

Як встановлено судом під час розгляду даного спору, старший сержант поліції ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року по 08 березня 2022 року був відсутній на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу, де проходив службу, або інших визначених місць для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам в період, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Отже, встановлено факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час, у період воєнного стану в державі. Тому, колегія суддів вважає, що висновок відповідача про відсутність ОСОБА_1 на службі без поважних причин, у період з 24 лютого 2022 року по 08 березня 2022 року, є обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що перебуваючи в період з 24.02.2023 по 08.03.2022 на території с. Жміївка, Іванківського району Київської області, ОСОБА_1 , продовжував виконувати обов`язки поліцейського, оскільки поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Посилання апелянта на те, що наказів або розпоряджень від керівництва ГУНП у Київській області про те, яким чином діяти не надходило, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до рапорту командира роти №5 ППОП ГУНП в Київській області капітана поліції К.Шосталя на ім`я командира ППОП ГУНП в Київській області капітана поліції В.Нечитайла 24.02.2022 у зв`язку із оголошенням воєнного стану на території України, для несення служби, черговим підрозділу було здійснено оповіщення особового складу про збір для виконання службових обов`язків за місцем дислокації підрозділу: АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно з рапортом командира роти №5 ППОП ГУНП в Київській області капітана поліції К.Шосталя на ім`я командира ППОП ГУНП в Київській області капітана поліції В.Нечитайла від 25.02.2022 ОСОБА_1 в телефонному режимі було повідомлено про необхідність з`явитись для несення служби за місцем дислокації підрозділу.

Оцінюючи посилання апелянта на те, що позивача не було ознайомлено з інформацією про підстави проведення службового розслідування та сам факт його призначення за відповідним наказом (із змістом наказу про при значення службовою розслідування), не забезпечено право висловлювати письмові зауваження, брати участь у службовому розслідуванні, давати усні та письмові пояснення, подавані документи, тощо, колегія суддів враховує, що в розділі V Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Так, відповідно до ч.4 ст.27 Дисциплінарного статуту від поліцейського, стосовно якого є підтверджені дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Враховуючи, що позивач не заперечує факт самовільного залишення ним місця несення служби, а також те, що згідно з Актом телефонної розмови від 08.03.2022 позивачу було запропоновано з`явитись для надання пояснень, відповідач вжив усіх необхідних та можливих, в умовах воєнного стану, заходів з метою повідомлення особи про дисциплінарне провадження.

Під час апеляційного розгляду справи судом було допитано свідків ОСОБА_6 (старосту с.Жміївка) та ОСОБА_7 , які в своїх пояснення підтвердили обставини, зазначені позивачем в обґрунтування своїх вимог, зокрема, про те, що 24.02.2022 ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , перебуваючи на службі в поліції, приїхали до с.Жміївка, яке у зв`язку із повномасштабним вторгненням військ російської федерації перебувало в окупації до 11.03.2022.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні також було допитано свідків т.в.о. заступника УГІ ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_8 , заступника командира роти №5 ППОП ГУНП в Київській області майора ОСОБА_9 , командира роти №5 ППОП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_2 , які у своїх показах підтвердили обставини, які мали місце 24.02.2022, зокрема, про доведення до особового складу наказу з`явитись до місця дислокації підрозділу для несення працівниками поліції служби, а також щодо порядку проведення службового розслідування та отримання пояснень позивача, зокрема, в частині встановлення факту самовільного залишення позивачем місця несення служби.

Оцінюючи надані свідками пояснення, колегія суддів зазначає, що вони не спростовують факту самовільного залишення ОСОБА_1 місця несення служби. Крім того, значна частина пояснень свідків ґрунтується на викладенні обставин, які їм стали відомі за слів інших осіб, що в силу положень ч.3 ст. 91 КАС України за відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Так, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, встановлено, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року по справі №815/4478/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 88062004).

Отже, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що висновок службового розслідування сформований відповідачем у межах компетенції. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами.

Матеріалами справи підтверджується факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час, у період дії воєнного стану на території України, а відтак, висновок відповідача про відсутність позивача на службі без поважних причин, є обґрунтованим.

Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі ним не наведено, а судом під час розгляду справи - не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що накази Головного управління Національної поліції в Київській області №5 від 08 березня 2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення та №45 о/с від 09 березня 2022 року «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції видані на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 77 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 травня 2023 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.