Справа № 300/528/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2023 р. справа № 300/528/23

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення № 43 від 30.12.2022, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просив суд: визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові у призначенні пенсії за віком позивачу з урахуванням до страхового стажу даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.05.1984, а саме: період роботи в Малому підприємстві "Меркурій" з 26.10.1992 по 30.04.2002 (запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 12.05.1984 № 13-14); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 дані трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.05.1984, а саме: період роботи в Малому підприємстві "Меркурій" з 26.10.1992 по 30.04.2002 (запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 12.05.1984 № 13-14); зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 26.05.2021, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 26.12.2022 звернувся до сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої органом пенсійного фонду прийнято рішення № 43 від 30.12.2022 про відмову позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає зазначену відмову в призначенні пенсії за віком протиправною, оскільки позивачем подано пенсійному органу трудову книжку, яка підтверджує необхідний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком. ОСОБА_1 вказав на те, що відповідач протиправно не зарахував до його страхового стажу період його роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002 в Малому підприємстві "Меркурій" лише з підстав завірення в трудовій книжці запису про звільнення печаткою, на якій відсутній ідентифікаційний код підприємства. Також безпідставною є вимога пенсійного органу про необхідність подання уточнюючої довідки з посиланням на первинні документи та довідку про реорганізацію. Позивач зазначив, що працівник не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, а тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на отримання пенсії за віком на загальних підставах.

Ухвалою суду від 16.02.2023 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків. Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки та 06.03.2023 подав до суду позовну заяву від 03.03.2023, в якій позовні вимоги виклав в новій редакції та просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 43 від 30.12.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 26.12.2022 пенсію за віком, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до страхового стажу період роботи в Малому підприємстві "Меркурій" з 26.10.1992 по 30.04.2002 (запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 12.05.1984 № 13-14).

Ухвалою від 13.03.2023 задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду цього позову, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)

28.03.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.03.2023 № 0900-0902-7/13216 на позовну заяву. Так, представник відповідача 1 зазначив, що на дату звернення ОСОБА_1 до сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, страховий стаж позивача складав 19 років 4 місяці 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002 в Малому підприємстві "Меркурій", оскільки печатка, якою завірений запис про звільнення у трудовій книжці не містить коду ЄДРПОУ підприємства, що суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», а також немає підтвердження цього періоду в індивідуальних відомостях про застраховану особу форма ОК-5 щодо сплати страхових внесків. Жодних інших документів, які б підтверджували період роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002 в Малому підприємстві "Меркурій" позивач не надав ні пенсійному органу, ні суду. Також представник відповідача звернув увагу на те, що ОСОБА_1 працював керівником (директором) Малого підприємства "Меркурій", а тому був відповідальною особою за нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованих осіб та їх перерахунок до відповідного фонду. За період роботи в Малому підприємстві "Меркурій" відсутні докази сплати страхових внесків, а в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про сплату страхових внесків та нарахування заробітної плати протягом 2000-2002 роки. За вказаних обставин, відсутні підстави для зарахування періоду роботи в Малому підприємстві "Меркурій" до страхового стажу ОСОБА_1 . Представник відповідача 1 просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 71-114).

28.03.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.03.2023 № 0900-0902-7/13221 про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до участі у справі як співвідповідачів (а.с. 66-70).

Ухвалою від 04.04.2023 задоволено частково клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.03.2023 № 0900-0902-7/13221 про залучення співвідповідачів до участі у справі та залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області як другого відповідача в справі № 300/528/23.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області правом на подання відзиву на позов не скористалося. Ухвалу про залучення як співвідповідача до участі у справі від 04.04.2023 доставлено 05.04.2023 до електронного кабінету відповідача 2.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 26.12.2022 через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви додано: паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 81-85); довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 86); свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності від 22.01.2003 (а.с. 87); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.01.2003 (а.с. 88); свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 22.01.2003 (а.с. 89); витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.09.2021 (а.с. 90-93); експертний висновок № 056/1141-а/2 від 11.10.2021 (а.с. 94); архівну довідку Комунальної установи «Трудовий архів» Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 30.09.2021 № 597 (а.с. 95); витяг з ЄРС для ФОП від 22.12.2022 (а.с. 96); довідка Снятинського районного центру комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області (а.с. 97); довідку Державного вищого навчального закладу «Чернівецький політехнічний коледж» від 18.08.2021 № 24 (а.с. 98); наказ Снятинської госпрозрахункової ремонтно-будівельної дільниці за № 13 від 05.03.1984 (а.с. 106-107); наказ Снятинської госпрозрахункової ремонтно-будівельної дільниці за № 102 від 20.12.1988 (а.с. 99-100); трудову книжку серії НОМЕР_1 від 12.05.1984 (а.с. 101-105).

30.12.2022 ГУ ПФУ в Чернігівській області прийняло рішення № 43 про відмову в призначенні пенсії. Рішення відповідача 2 № 43 від 30.12.2022 про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що загальний страховий стаж позивача становить 19 років 4 місяці 27 днів, при необхідному 28 років. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи в Малому підприємстві "Меркурій" з 26.10.1992 по 30.04.2002, оскільки звільнення завірено печаткою, на якій відсутній ідентифікаційний код підприємства. Для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002 необхідно надати уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи, довідку про реорганізацію (а.с. 108-100).

Листом № 0900-0215-8/1070 від 09.01.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направило ОСОБА_1 рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області № 43 від 30.12.2022 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 36).

Вважаючи протиправним рішення № 43 від 30.12.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до суду, в якому просить суд скасувати таке рішення та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити позивачу з 26.12.2022 пенсію за віком, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до страхового стажу період роботи в Малому підприємстві "Меркурій" з 26.10.1992 по 30.04.2002 (запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 12.05.1984 № 13-14).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.

Пунктом 1.8 розділу І вищевказаного Порядку звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12-14), а тому на час звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком від 26.12.2022 позивач досяг віку 60 років.

Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком в частині наявності в позивача страхового стажу, то судом встановлено таке.

Згідно рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області № 43 від 30.12.2022 про відмову в призначенні пенсії загальний страховий стаж позивача становить 19 років 4 місяці 27 днів, при необхідному 28 років. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи в Малому підприємстві "Меркурій" з 26.10.1992 по 30.04.2002, оскільки звільнення завірено печаткою, на якій відсутній ідентифікаційний код підприємства. Для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002 необхідно надати уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи, довідку про реорганізацію (а.с. 108-100).

Що стосується періоду роботи позивача з 26.10.1992 по 30.04.2002, то суд вказує на таке.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12.05.1984, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 26.10.1992 прийнятий на посаду директора МП «Меркурій» м. Снятин; з 30.04.2002 позивач звільнений з посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (а.с. 104-105).

Факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки НОМЕР_3 від 12.05.1984, виданої на ім`я « ОСОБА_2 » встановлено рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2022 у справі № 351/2248/21.

Щодо доводів відповідачів про підстави не зарахування періоду роботи 26.10.1992 по 30.04.2002, оскільки запис про звільнення з роботи завірено печаткою, на якій відсутній ідентифікаційний код підприємства, то суд вказує на таке.

В спірний період була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.27 Інструкції запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Таким чином, Інструкція містить лише вимоги про обов`язкове засвідчення запису про звільнення печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів, однак не встановлює жодних вимог до такої печатки.

В спірному випадку, записи в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12.05.1984 про період роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002 здійснено відповідно до вимог Інструкції, оскільки містять всю необхідну інформацію, а саме: дати прийняття на роботу, найменування підприємства, де працював позивач, посада, на яку було прийнято позивача, а також зазначено на підставі яких наказів позивач прийнятий на роботу та звільнений з роботи. При цьому, як запис про прийняття на роботу, так і запис про звільнення з роботи містять чіткі відтиски печаток МП «Меркурій» м. Снятин, що відповідає вимогам Інструкції.

Щодо доводів про відсутність на відтиску печатки МП «Меркурій» м. Снятин ідентифікаційного коду підприємства, то суд звертає увагу на таке.

22.01.1996 з метою забезпечення єдиного державного обліку підприємств та організацій усіх форм власності Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», якою затверджено Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (додається) і визначено ввести його в дію з 1 січня 1996 року.

Так, згідно вказаного Положення (в первинній редакції) Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України - це автоматизована система збору, накопичення та обробки даних про підприємства та організації всіх форм власності, а також їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).

Відповідно до пункту 4 Положення інформаційний фонд Державного реєстру включає такі види даних, як ідентифікаційні - ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності, що є єдиним для всього інформаційного простору України, та його назва.

Таким чином, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України - це унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, який створений з 1 січня 1996 року. Тобто, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України почали присвоювати юридичним особам з 1 січня 1996 року.

Опис печаток і штампів був визначений у розділі 4 Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993 № 643 (далі - Інструкція № 643). Так, на момент затвердження Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів було встановлено такі вимоги до печаток: печатки з емблемами з відповідним описом, можуть бути виготовлені тільки в тому випадку, якщо емблема передбачена у статуті або положенні про підприємство, установу, організацію чи господарське об`єднання, затверджена відповідними міністерствами чи іншими центральними органами державної виконавчої влади, або місцевою державною адміністрацією . чи органами місцевого і регіонального самоврядування. Символіка на емблемах повинна відповідати характеру діяльності підприємств, установ, організацій та господарських об`єднань, а також функціям, що виконують згідно за статутами та положеннями такі юридичні особи (п. 4.2 Інструкції); проста печатка виготовляється круглої або трикутної форми (п. 4.3 Інструкції"); на печатках по колу або трикутнику кожний реквізит зазначається тільки українською мовою, а для спільних з іноземними фірмами підприємств додатково - мовою співзасновника (п. 4.4 Інструкції). Отже, вимога про зазначення на печатці підприємства ОКПО, ідентифікаційного коду (коду ЄДРПОУ, номеру свідоцтва про державну реєстрацію) була відсутня. Згодом, до розділу 4 Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993 № 643, було внесено зміни. Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.07.1994 № 379 внесено зміни до п. 4.2 Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.10.1993 № 643, внаслідок яких п. 4.2 було доповнено абзацом такого змісту: «На печатках і штампах суб`єктів підприємницької діяльності повинен зазначатися номер свідоцтва про державну реєстрацію».

З 01.01.2004 набув чинності Господарський кодекс України, відповідно до частини сьомої статті 58 якого на печатках і штампах суб`єкта господарювання повинен зазначатись ідентифікаційний код, за яким цього суб`єкта включено до державного реєстру суб`єктів господарювання, або ідентифікаційний код громадянина-підприємця. Положеннями п. 4 розділу IX «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України було установлено, що Господарський кодекс України застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до цього розділу. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов`язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями. Отже, фактично з 01.01.2004 для суб`єктів господарювання був встановлений обов`язок привести свої печатки у відповідність до вимог частини сьомої статті 58 Господарського кодексу України. Разом з тим, строк приведення печаток у відповідність до зазначених вимог установлений не був.

Так, Верховний Суд в постанові від 07.02.2018 за результатом розгляду справи № 275/615/17 підтвердив висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що положення Постанови Верховної Ради України від 11.05.1992 "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" № 2318-XII та Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів", затвердженої наказом МВС України від 18.10.1993 № 643 не містять вказівок про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов`язок їх заміни.

Відтак, зважаючи на те, що на час створення та реєстрації МП «Меркурій» не існувало вимог про обов`язкове зазначення на печатці юридичної особи ідентифікаційного коду Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, оскільки він запроваджений з 1 січня 1996 року, є безпідставними доводи представників відповідачів про обов`язкове зазначення на печатці МП «Меркурій» ідентифікаційного коду, та як наслідок не визнання запису в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 з роботи через відсутність скріплення такого запису в трудовій книжці печаткою підприємства з ідентифікаційним кодом Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Щодо зазначеної у рішенні № 43 від 30.12.2022 вимоги про необхідність надання позивачем уточнюючої довідки з посиланням на первинні документи та довідки про реорганізацію, то суд вказує на таке.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 вищевказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, вимоги про підтвердження наявного трудового стажу іншими документами, які визначені вищевказаним Порядком № 637, можливі лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.05.2018 у справі № 559/484/17 та від 07.11.2019 у справі № 686/19477/16.

Суд вважає, що в спірній ситуації, за наявності в трудовій книжці чітких та однозначних записів про період роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002, скріплених підписом та печаткою відповідальної посадової особи роботодавця, в органу Пенсійного фонду не було підстав для витребування в ОСОБА_1 уточнюючої довідки з посиланням на первинні документи та довідки про реорганізацію підприємства.

Також суд звернув увагу на те, що позивач повідомив суд, що самостійно звертався до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області з метою отримання копій документів облікової справи щодо МП «Меркурій». Так, листом від 09.07.2021 № 7153/6/09-19-12-01-16 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області повідомило ОСОБА_1 , що в 2002 році припинено державну реєстрацію МП «Меркурій», облікова справа вказаного підприємства відсутня, оскільки закінчився п`ятирічний термін зберігання таких справ (а.с. 33-34).

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином відповідач не був позбавлений права, в разі наявності певних розбіжностей у документах, чи відсутності окремих документів в архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, тривалість трудоднів тощо. У спірному випадку орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для вжиття необхідних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності у позивача трудового стажу за оскаржуваний період роботи ОСОБА_1 з 26.10.1992 по 30.04.2002. Однак, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.

Верховний Суд займає усталену позицію про те, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані заповнювати трудові книжки, вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та передачу їх за строками в архівні установи (постанови від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 19.12.2019 у справі № 307/541/17).

Отже, суд вважає, що за наявності в трудовій книжці чітких та однозначних записів про період роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002, вимоги про надання уточнюючої довідки та довідки про реорганізацію свідчить про перекладання саме на позивача надмірного тягара доведення факту працевлаштування ОСОБА_1 в МП «Меркурій».

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що вказані заперечення відповідача 2 щодо наданої позивачем трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії за період з 26.10.1992 по 30.04.2002.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення відповідача 2 за № 43 від 30.12.2022 про відмову в призначенні позивачу пенсії, оскільки таке рішення прийнято ГУ ПФУ в Чернігівській області необґрунтовано та безпідставно. Отже, рішення відповідача 2 за № 43 від 30.12.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії належить скасувати як протиправне.

Щодо викладених у відзиві № 0900-0902-7/13216 від 27.03.2023 на позовну заяву доводів представника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про те, що ОСОБА_1 працював в період з на посаді директора, а тому відповідав за нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи та їх перерахунок до відповідного фонду в МП «Меркурій». В Пенсійного фонду відсутні дані щодо сплати МП «Меркурій» страхових внесків за вказаний період трудової діяльності позивача, і такі дані відсутні в системі персоніфікованого обліку за період 2000-2002 років.

Суд звертає увагу на те, що вказані аргументи не були підставою для відмови в призначенні пенсії в рішенні ГУ ПФУ в Чернігівській області № 43 від 30.12.2022 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком.

Окрім цього, суд вказує на усталену позицію Верховного Суду про те, що до запровадження персоніфікованого обліку (тобто 1 липня 2000) - зарахуванням періодів роботи особи до стажу, необхідного для призначення пенсії, здійснюється за даними, що підтверджують періоди її трудової діяльності, зокрема, записів трудової книжки.

Як встановлено судом вище, записами трудової книжки ОСОБА_1 підтверджено період його трудової діяльності в МП «Меркурій» з 26.10.1992 по 30.04.2002.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно з статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Отже, посадові особи таких страхувальників, відповідальні за сплату страхованих внесків, в разі їх несплати, несуть передбачену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, а пенсійний орган застосовує до страхувальників фінансові санкції та здійснює заходи щодо стягнення такої заборгованості зі сплати страхових внесків.

Тобто щодо періодів трудової діяльності після 1 липня 2000, то Верховний Суд при застосуванні норм Закону «Про пенсійне забезпечення» (статті 56), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статті 20, 24, 40, 106) виснував, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Невиконання підприємством-страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавляти соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. Протилежний підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо нарахування та належної сплати страхових внесків. Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

При цьому, Верховний Суд застосовуючи вказані норми Закону, не розділяє право особи на призначення пенсії з зарахуванням чи незарахуванням певного періоду трудової діяльності до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком, після запровадження персоніфікованого обліку залежно від того, яку посаду на підприємстві-страхувальнику займала така застрахована особа, оскільки пенсійний орган мав своєчасно здійснювати контроль за сплатою страхувальником страхових внесків з заробітної плати працівників та притягувати чи ініціювати питання притягнення до відповідальності такого страхувальника та його посадових осіб, відповідальних за несвоєчасну сплату чи несплату таких внесків, а не фактично компенсовувати свою бездіяльність на стадії призначення пенсії конкретній особі.

(Постанови Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 20 березня 2019 у справі № 688/947/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а, від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а, від 17 листопада 2021 року у справі № 242/5635/16-а, від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою права на пенсійного забезпечення за спірних обставин, з огляду на вік позивача (досяг 60 років) та страховий стаж (не менше 28 років).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд звертає увагу на те, що з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

Надавши об`єктивну оцінку факту порушеного права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення, з метою ефективного захисту такого права та забезпечення реальної гарантії щодо дії верховенства права в спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу з 26.12.2022 (з дати звернення до пенсійного органу) пенсію за віком, з зарахуванням до страхового стажу періоду його роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002 в МП «Меркурій».

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Сторони не понесли судових витрат у справі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 43 від 30.12.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, будинок, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) період його роботи з 26.10.1992 по 30.04.2002 в Малому підприємстві «Меркурій» та призначити з 26.12.2022 пенсію за віком.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ідентифікаційний код 21390940, вулиця П`ятницька, 83-А, місто Чернігів, 14005.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.