Справа № 140/4338/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/4338/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації до Головненської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації звернувся з позовом до Головненської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не вчиненні дій, спрямованих на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного місця Головне; зобов`язання вчинити дії, спрямовані на замовлення відповідно до вимог законодавства розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного місця Головне.

Позов мотивований тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2001 року №878 до Списку історичних населених місць по Волинській області включено селище міського типу Головне Волинської області. Ковельською окружною прокуратурою опрацьовано інформацію Міністерства культури та інформаційної політики України, Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації та виявлено факт порушення законодавства в сфері охорони культурної спадщини на території Головненської селищної об`єднаної територіальної громади, яке підлягає усуненню в судовому порядку. Зокрема, встановлено, що Міністерство культури та інформаційної політики України зверталося до Головненської селищної ради щодо необхідності виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства та обов`язковості розроблення історико-архітектурного опорного плану, але інформація щодо розроблення, погодження та/або затвердження історико-архітектурного опорного плану у міністерстві відсутня. Також на повідомлення Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації про необхідність розробки і затвердження в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану його замовлення відповідачем не проведено.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» виконавчі органи сільської, селищної, міської ради як спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини зобов`язані забезпечувати захист об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження та згідно з Порядком розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 вересня 2021 року №926, є замовниками розроблення історико-архітектурного опорного плану; рішення ж про розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту у складі генерального плану населеного пункту приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. З урахуванням наведеного на Головненську селищну раду покладається обов`язок із вчинення дій щодо замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історично населеного місця - Головне, здійснення контролю за його виготовленням та затвердження (виконавчий комітет Головненської селищної ради як окрема юридична особа не зареєстрований). Однак відповідач не вжив жодних заходів, спрямованих на розроблення історико-архітектурного опорного плану місця - Головне. У зв`язку із такою бездіяльністю органу місцевого самоврядування існує загроза самовільної, хаотичної або неконтрольованої забудови історичних центрів на території громади, руйнування пам`яток історії та культури, знищення історичної спадщини громади.

З наведених підстав прокурор просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 22 березня 2023 року відповідач отримав 29 березня 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.48). Однак відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд встанови такі обставини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2001 року №878 затверджено Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу), до якого включено селище міського типу Головно Волинської області.

Як видно з матеріалів справи, Міністерство культури та інформаційної політики України листом від 18 вересня 2020 року (а.с.14-17) зверталося до Головненської селищної ради щодо необхідності виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства та обов`язковості розроблення історико-архітектурного опорного плану.

Згідно з інформацією Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації від 01 грудня 2021 року №1379/08/2-21 та від 17 лютого 2023 року №161/08/2-23 за пропозицією управління Волинська обласна державна адміністрація листами від 14 травня 2018 року № 3077/44/2-18, від 10 жовтня 2018 року №7171/44/2-18, від 01 вересня 2020 року №6031/07/2-20 також інформувала голів міських, селищних рад, занесених до Списку історичних населених місць України, про необхідність розробки і затвердження в установленому порядку історико-архітектурних опорних планів та доручила активізувати роботу з їх розробки та затвердження (а.с.19; 34).

З листа Головненської селищної ради від 15 грудня 2021 року №2.1/466 (а.с.24) слідує, що нею прийнято рішення від 23 листопада 2018 року №31/13/22 «Про внесення змін до рішення Головненської селищної ради від 12 червня 2018 року №25/7/11 «Про внесення змін до Генерального плану смт Головне та с. Масловець Любомльського району Волинської області» та замовлено і виконано топографічне знімання території смт Головне у масштабі 1:500.

На запити Ковельської окружної прокуратури від 19 січня 2022 року №52/1-75вих-22 (а.с.27), від 02 лютого 2023 року №52/223вих23 (а.с.31) Головненська селищна рада листами від 24 січня 2022 року №2.1/22 (а.с.28), від 10 лютого 2023 року №2.1/84 (а.с.32) повідомила, що історико-архітектурно опорний план не розроблявся і не затверджувався; в бюджеті селищної ради не було передбачено кошти на розробку цієї містобудівної документації.

Звернення прокурора із цим позовом обумовлене встановленням факту порушення законодавства в сфері охорони культурної спадщини на території Головненської селищної об`єднаної територіальної громади, що полягає у не вчиненні дій Головненською селищною радою, спрямованих на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного місця Головне.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ «Про прокуратуру» та статтею 53 КАС України.

Так згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 23 цього Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади.

При вирішенні справи суд бере до уваги, що інтереси держави є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03 грудня 2019 року у справі №920/121/19, суд зазначає, що поняття «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.

З наведеного висновується, що інтереси держави спрямовані на забезпечення гарантій державної влади та ефективного функціонування її інститутів та органів задля захисту та реалізації прав і свобод територіальних громад.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді у цій справі, Волинською обласною прокуратурою на адресу Міністерства культури та інформаційної політики України та Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації скеровано листи від 14 грудня 2021 року №15-228.9 вих-21 (а.с.11-12) та від 29 листопада 2021 року №15-2184 вих-21 (а.с.18), у якому повідомлено уповноважені органи про допущені Головненською селищною радою порушення (невжиття тривалий час заходів, спрямованих на розроблення історико-архітектурного опорного плану).

У свою чергу Міністерство культури та інформаційної політики України та Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації не висловили заперечень щодо захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом про зобов`язання органу місцевого самоврядування вжити заходи, спрямованих на розробку та затвердження у визначеному чинним законодавством порядку історико-архітектурних опорних планів (а.с.13, 19).

За таких обставин у цьому випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, який полягає у необхідності дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у сфері охорони культурної спадщини.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України від 08 червня 2000 року №1805-III «Про охорону культурної спадщини» (далі - Закон №1805- III).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №1805-III, охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини; історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України; історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

До повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини (пункт 1 частини першої статті 6 Закону №1805-ІІ).

Відповідно до Положення про Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації від 25 травня 2021 року №285 (далі - Положення), Управління є структурним підрозділом Волинської обласної державної адміністрації, утворюється головою Волинської обласної державної адміністрації, входить до її складу і в межах Волинської області забезпечує виконання покладених на управління завдань.

Згідно з пунктом 6 Положення основними завданнями управління відповідно до покладених на нього повноважень у галузі культури, з питань релігій та національностей є, зокрема, забезпечення реалізації державної політики в галузі культури, охорони культурної спадщини на території Волинської області. До завдань Управління також віднесено формування та подання у встановленому порядку Міністерству культури та інформаційної політики України пропозицій щодо: формування державної політики у сфері культури та мистецтва, охорони культурної спадщини; занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього.

Отже, Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації є органом, який спеціально уповноважений державою на виконання функцій у спірних правовідносинах.

Поряд з тим розпорядженням начальника Волинської обласної військової адміністрації від 06 квітня 2023 року №160 «Про припинення управління у справах молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації та зміну назви управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації» змінено найменування Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації (без його припинення та без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи) на Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації (а.с.51).

При цьому Положення про Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, затверджене розпорядженням начальника Волинської обласної державної адміністрації від 26 квітня 2023 року №195, містить аналогічні за змістом завдання щодо забезпечення реалізації державної політики в галузі культури, охорони культурної спадщини на території Волинської області (пункт 5 Положення, а.с.55-60).

За приписами частини другої статті 6 Закону №1805-III до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема, забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини.

Згідно з частинами четвертою, сьомою статті 32 Закону №1805-ІІІ з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України. Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

На охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Частинами четвертою, п`ятою, сьомою статті 17 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» установлено, що для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони. Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до підпункту 6 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (далі -Закон №280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад серед власних (самоврядних) повноважень передбачені, у тому числі, підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Підпунктом 10 пункту «б» вказаної статті Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради віднесено забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Відповідно до пунктів 1, 4, 5, 6, 7 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №318 (далі Порядок №318), історичні ареали визначаються тільки в населених місцях, що занесені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Відповідальними за визначення меж і режимів використання історичних ареалів є Мінкультури та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини. Межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць. Історико-архітектурні опорні плани розробляються на основі комплексних досліджень усієї території історичного населеного місця та його найближчого оточення. Збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, охорона і раціональне використання розташованих в їх межах нерухомих об`єктів культурної спадщини, збереження її містоформуючої ролі є пріоритетним напрямом містобудівної діяльності в межах історичних ареалів.

Також пунктами 8, 9 Порядку №318 визначено, що проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) у межах історичних ареалів населених місць розробляється з урахуванням вимог затвердженого в установленому законом порядку історико-архітектурного опорного плану. У разі незатвердження історико-архітектурного опорного плану населеного місця, що внесене до Списку історичних населених місць України, проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) у межах історичного ареалу розробляється з урахуванням вимог історико-містобудівного обґрунтування, порядок розроблення якого визначається наказом Мінкультури та Мінрегіону.

Пунктом 2.1 Порядку розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02 червня 2011 року №64 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 червня 2011 року за №781/19519; далі - Порядок №64, чинний до 19 жовтня 2021 року), було обумовлено, що історико-архітектурний опорний план розробляється на замовлення виконавчих органів місцевого самоврядування суб`єктами господарювання, спеціалізованими у сфері вивчення, охорони і використання культурної спадщини, які мають у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат (далі - розробник).

Протягом дії Порядку №64 виконавчий орган Головненської селищної ради не здійснив жодних дій стосовно розроблення історико-архітектурного опорного плану селища міського типу Головне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 вересня 2021 року № 926 затверджено Порядок розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації (далі - Порядок №926), який визначає склад, зміст, механізм розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації на місцевому рівні: комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, а також склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту.

Згідно з підпунктом 12 пункту 2 Порядку №926 історико-архітектурний опорний план - науково-проектна документація, яка розробляється і затверджується у складі генерального плану населеного пункту, внесеного до Списку історичних населених місць України, згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», містить відомості про об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території.

Пунктом 23 Порядку №926 встановлено, що плани зонування територій населених пунктів у межах території територіальної громади та історико-архітектурні опорні плани з визначенням меж історичних ареалів населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, розробляються одночасно із генеральними планами та включаються до комплексного плану як невід`ємні складові генеральних планів відповідних населених пунктів.

Як визначено пунктами 34, 35 Порядку №926, рішення про розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів території) щодо території територіальної громади, а також оновлення і внесення змін до неї приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Виконавчий орган сільської, селищної і міської ради, Київська та Севастопольська міські держадміністрації є замовником розроблення містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану, генеральних планів населених пунктів, детальних планів територій) (далі - замовник), який організовує розроблення, внесення змін та подання проектів містобудівної документації на місцевому рівні на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради, незалежно від визначених відповідно до закону джерел фінансування.

Відповідно до підпункту 4 пункту 43 Порядку №926 під час розроблення генеральних планів населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, здійснюється розроблення історико-архітектурного опорного плану відповідно до завдання, цього Порядку, державних будівельних норм та інших норм законодавства. Зазначені в історико-архітектурному опорному плані відомості є підставою для встановлення обмежень у використанні земель та враховуються під час розроблення планувальних рішень.

За приписами пунктів 52 - 55 Порядку №926 обсяг робіт з розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначається завданням на розроблення (внесення змін), яке складається розробником і затверджується замовником. Форма завдання на розроблення (внесення змін до) історико-архітектурного опорного плану населеного пункту встановлюється державними будівельними нормами. Вимоги до змістовного наповнення та правила зазначення відомостей в історико-архітектурному опорному плані населеного пункту та завданні на розроблення (внесення змін до) історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються нормативним документом, прийнятим національним органом стандартизації.

Рішення про розроблення (внесення змін) історико-архітектурного опорного плану населеного пункту у складі генерального плану населеного пункту приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські держадміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін, погодження та подання історико-архітектурного опорного плану населеного пункту у складі генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної місцевої ради.

З наведеного вбачається, що з метою збереження об`єктів культурної спадщини, розташованих в смт Головне, відповідач (його виконавчий орган) повинен забезпечити розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану.

Проте відповідач листом від 10 лютого 2023 року №2.1/84 (а.с.32) підтвердив, що замовлення виготовлення історико-архітектурного опорного плану не проведено (такий план не розроблявся та не затверджений).

Отже, всупереч наведеним вимогам законодавства України відповідачем (його виконавчим органом) не вжито заходів, спрямованих на розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного місця Головне, чим допущено бездіяльність. У зв`язку із бездіяльністю органу місцевого самоврядування (невжиття заходів, спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану) існує загроза самовільної та неконтрольованої забудови історичних центрів на території громади, знищення її історичної спадщини.

Таким чином, невиконання обов`язку щодо замовлення відповідно до вимог законодавства розроблення історико-архітектурного опорного плату історичного місця селища Головне є протиправною поведінкою. З метою припинення такого стану необхідно позов задовольнити та зобов`язати Головненську селищну раду вжити заходів, спрямованих на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного місця Головне згідно з вимогами чинного законодавства.

З огляду на вказане наявні підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Ковельської окружної прокуратури (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Шевченка, 7) в особі Міністерства культури та інформаційної політики України (01601, місто Київ, вулиця Івана Франка, 19, ідентифікаційний код юридичної особи 43220275), Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 9, ідентифікаційний код юридичної особи 02226984) до Головненської селищної ради (44323, Волинська область, Ковельський район, селище міського типу Головне, вулиця Лесі Українки, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 04333187) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головненської селищної ради щодо не вчинення дій, спрямованих на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного місця Головне.

Зобов`язати Головненську селищну раду вчинити дії, спрямовані на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історичного місця Головне.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк