Справа № 539/2300/23
Суддя: Коваленко О. А.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2300/23
Провадження № 2-а/539/17/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Коваленко О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ануфрієвої Н.М.,

за участю представника позивача Чеберяка С.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни, справу за адміністративним позовом Лубенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України , -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2023 Лубенський відділ Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся до суду до відповідача - громадянина російської федерації ОСОБА_1 з адміністративним позовом про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України , зазначивши наступне.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі № 539/850/22 задоволено адміністративний позов Лубенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі України та його затримання, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

За вказаним рішенням суду відповідача ОСОБА_1 08.12.2022 було поміщено до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (надалі ПТПІ).

На теперішній час іноземець перебуває в ПТПІ та питання щодо його примусового видворення не виконано з огляду на відсутність співпраці з боку іноземця та відсутність у нього документа, що дає право на виїзд з України.

Через повномасштабну агресію російської федерації проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень, що підтверджується листом Міністерства закордонних справ України від 06.07.2022 № 71/15-500-48091.

Також, Угода між Урядом України та урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян України і російської федерації, вчинена в м. москві 16.01.1997, припинила свою дію 01.01.2023. Одночасно з припиненням Угоди 1997 р. припинили свою дію 01.01.2023 також такі міжнародні договори України:

а) Протокол про внесення змін до Угоди між Урядом України та урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян України і російської федерації, вчинений в м. Києві 30.10.2004 р.;

б) Угода (у формі обміну нотами) між Кабінетом Міністрів України та урядом російської федерації про внесення змін до Угоди між Урядом України та урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян України і російської федерації від 16.01.1997 р., вчинена 20.02.2007 р.

Зазначене підтверджується листом Міністерства закордонних справ України від 13.07.2022 № 72/14-612/1-50375.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі, прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою при визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Проте з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідач до органів міграційної служби не звертався.

Згідно частин 11, 12 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або до розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

За частиною 13 цієї статті умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відповідно до частини 18 даної статті на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України № 353/271/150 від 23.04.2012 (в редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 № 38/77) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» ( адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 ), який незаконно перебуває в Україні, на строк шість місяців.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, вказавши, що він є уродженцем Лубенського району Полтавської області. Дійсно, мав паспорт громадянина російської федерації, однак не вважає себе таким, бо є українцем та громадянином України. Дійсно, тривалий час, з 1999 р., повернувшись на Батьківщину, до матері, він нікуди не звертався за оформленням документів стосовно прийняття громадянства України.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.05.2022 у справі № 539/850/22 було задоволено адміністративний позов Лубенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та його затримання, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

За вказаним рішенням суду відповідача ОСОБА_1 08.12.2022 було поміщено до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч. 11 ст. 289 КАС України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до частини 4статті 30 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 12 ст. 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною 13 цієї статті передбачено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З системного аналізу правових норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Згідно з вимогами Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом встановлено, що з метою забезпечення ідентифікації відповідача позивач звертався із листами до Департаменту консульської служби МЗС України з приводу сприяння в ідентифікації та документуванні затриманих на території України громадян рф.

Проте, станом на момент подання даного адміністративного позову, Департаментом консульської служби МЗС України повідомлено, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни-агресора та, відповідно розгляд направлених до МЗС звернень.

Відповідач не звертався до територіальних органів ДМС із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Стаття 1 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює гарантії, що стосується вислання іноземців.

За змістом цієї норми іноземець, який законно проживає на території держави, не може бути висланий за її межі інакше ніж на виконання рішення, прийнятого відповідно до закону, і повинен мати можливість: a) наведення доводів проти свого вислання; b) перегляду своєї справи; і c) представлення з цією метою перед компетентним органом або перед особою чи особами, призначеними цим органом. Іноземець може бути висланий ще до того, як він здійснив свої права, передбачені в підпунктах «a», «b» та «c» пункту 1 цієї статті, коли таке вислання є необхідним в інтересах публічного порядку або ґрунтується на міркуваннях національної безпеки.

В межах даної справи всі ці гарантії дотримані, як під час вирішення питання про затримання відповідача, так і під час вирішення питання про продовження строку його затримання.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку із неможливістю забезпечити примусове видворення відповідача, а також те, що термін утримання громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був затриманий 07.12.2022 р., в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» ( адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 ), спливає, суд приходить до висновку, що слід продовжити строк затримання останнього.

На переконання суду, неможливість забезпечення примусового видворення є об`єктивно непереборною обставиною і тому позов в цілому слід визнати обґрунтованим.

Керуючись ст.6,9,72-77,289,295,297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Лубенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України - задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» ( адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 ), який незаконно перебуває в Україні, на строк шість місяців.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 01.06.2023

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.А. Коваленко