Справа № 283/1231/23
Суддя: Саланда О. М.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 283/1231/23
Провадження №2-аз/283/1/2023
У Х В А Л А

25 травня 2023 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Саланда О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року до Малинського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідно до якої позивач просив зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 71731135 державного виконавця Ладижець Галини Олександрівни, відкритого на підставі постанови № БАД № 106607 від 15.03.2023 року, прийнятої заступником начальника СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Добровольським Володимиром Васильовичем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2023 року вищевказана заява надійшла в провадження судді Саланді О.М.

Заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій вказує себе як заявника, інша особа, яка може отримати статус учасника справи відповідача вказує Головне управління Національної поліції в Житомирській області, що предметом майбутнього позову в адміністративній справі буде визнання постанови БАД № 106607 від 15.03.2023 року протиправною та її скасування.

Заява обґрунтована тим, що 22 травня 2023 року простою поштовою кореспонденцією він отримав постанову про арешт майна боржника від 17.05.2023 року у виконавчому провадження № 71731135, з якої дізнався, що на підставі постанови БАД № 106607 від 15.03.2023 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь держави штрафу у розмірі 40800,00 грн. Цього ж дня він звернувся із заявою до державного виконавця про ознайомлення з матеріалами провадження, зокрема виконавчого документа - постанови БАД № 106607 від 15.03.2023 року. Заявник вважає, що заступник начальника СРПП ВП № 1 з істотним порушенням вимог КУпАП та Закону України «Про національну поліцію» притягнув його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення, постанова була направлена до органу ДВС без попереднього вручення йому її копії, що перешкодило йому виконати її у добровільному порядку (у разі погодження), в результаті чого сума стягнення збільшилася удвічі, тому заявник має намір звернутися до Малинського районного суду з позовом до ГУ НП в Житомирській області про визнання постанови БАД № 106607 від 15.03.2023 року протиправною та її скасування. Оскільки у період часу до подання ним позову до суду, а також на час розгляду справи в суді існує реальна загроза стягнення державним виконавцем коштів з рахунку заявника, у тому числі за рахунок арештованого майна, на підставі постанови БАД № 106607 від 15.03.2023 року, є підстави для забезпечення позову з метою запобігання неможливості (утруднення) виконання рішення та порушення його прав, за захистом яких він має намір звернутися у разі задоволення позову судом.

Вимогами заяви просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 71731135 державного виконавця Ладижець Галини Олександрівни, відкритого на підставі постанови № БАД № 106607 від 15.03.2023 року, прийнятої заступником начальника СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Добровольським Володимиром Васильовичем.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву та матеріали заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява заявника про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник планує звернутись до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, та що предметом майбутнього позову в адміністративній справі буде визнання постанови БАД № 106607 від 15.03.2023 року протиправною та її скасування.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити, визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що забезпечення позову - це, насамперед, вжиття судом, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Так, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням заявника.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч.2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Вказана позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.

Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Суд звертає увагу на те, що наявність відкритого виконавчого провадження саме по собі не свідчить про обставини, що унеможливлять або істотно ускладнять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та/або очевидної протиправності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що в заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також, посилання на явну протиправність дій відповідача, яка може бути встановлена лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

Крім того, судом враховується, що наслідки від незабезпечення даного позову, жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення позивачем порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки, навіть після звернення оскаржуваної постанови до примусового виконання і відкриття виконавчого провадження, заявник не позбавлений можливості порушувати питання про відстрочення або розстрочення її виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а в разі задоволення позову звертатись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України згідно законодавства.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

Таким чином, суд, не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, суд повинен проаналізувати та оцінити доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Однак, наведене в заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову не свідчить про наявність очевидних ознак протиправності постанови БАД № 106607 від 15.03.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 адміністративного штрафу, фактично, зумовлює вирішення спору по суті, що не відповідає завданням інституту забезпечення позову. На думку суду, без вивчення та оцінки в ході розгляду по суті спору всіх обставин справи, дійти висновку про протиправність рішення відповідача неможливо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, отже клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та ст.ст. 9, 150-154, 243, 248, 256 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача Олексієнка Андрія Анатолійовича про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. М. Саланда