Справа № 260/1651/23
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2023 рокум. Ужгород№ 260/1651/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просить: 1) Визнати незаконним та скасувати рішення № 24 від 19.01.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області при визначенні тривалості страхового стажу зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в ВАТ Тересвянський ДОК з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року відповідно даних трудової книжки та в зв`язку з цим призначити ОСОБА_1 пенсію, з дня фактичного звернення 11.01.2022 року до відповідача.

Ухвалою судді від 11 квітня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача -1 про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача -1 про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотань позивача про залучення третьої особи, про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та про виклик свідків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 січня 2022 року позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком. Для підтвердження трудового стажу позивач надала трудову книжку та довідки, які отримала від архівного відділу Тячівської райдержадміністрації з ВАТ «Тересвянський ДОК» та СГВК «Ганичі». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19 січня 2022 року № 24 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. При обчисленні страхового стажу позивачу не зараховано стаж роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК». Позивач зазначає, що вона як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових та бухгалтерських документів.

Відповідач-1 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що на підставі розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком та доданих до неї документів рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19 січня 2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж роботи становить 16 років 7 місяців 26 днів (з необхідних 29 років), що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу позивача не враховано період роботи у ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25.11.1983 року по 04 грудня 2000 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , у зв`язку з порушенням вимог п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме дата заповнення трудової книжки перевищує тижневий термін (дата заповнення трудової книжки 10.04.2000 року). Так, в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 (дата заповнення 10.04.2000 року) міститься запис № 1 від 25.11.1983 року про прийняття на роботу в Тересвянський ДОК (наказ № 679 від 25.11.1983 р.). Згідно запису під № 4 від 04.12.2000 року позивач звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (наказ № 83-к від 04.12.2000 року). В той же час, згідно запису № 5 від 15 квітня 2000 року позивач прийнята на цегельний завод «Поди» СГВК «Ганичі» та звільнена у зв`язку з переводом на роботу до приватного підприємця ОСОБА_2 . Оскільки існуючі недоліки є суттєвими, то відповідно неможливо зарахувати спірний період роботи позивача до її страхового стажу.

Відповідач-2 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що розглянувши документи позивача для призначення пенсії було встановлено, що період роботи позивачки у ВАТ «Тересвянський ДОК» зарахувати до страхового стажу не було правових підстав, оскільки порушено вимоги п. 2.4 Інструкції № 58. Зокрема, трудова книжка позивача заповнена 10 квітня 2000 року, що перевищує тижневий термін після видання наказу про прийняття її на роботу від 25 листопада 1983 року, зазначеного в графі № 4 запису трудової книжки № 1. Надану позивачем архівну довідку від 10 червня 2022 року № 07-04/325, видану архівним відділом Тячівської районної військової адміністрації врахувати для обчислення страхового стажу правових підстав також не було, оскільки відсутні первинні документи, зокрема, книги наказів з особового складу за 1983, 2000 роки та книги по нарахуванню заробітної плати 1984-1988 року, 1999-2000 роки. У зв`язку з викладеним, страховий стаж позивача з урахуванням інших періодів її роботи обчислений у кількості 16 років 07 місяців 26 днів та у зв`язку із відсутністю необхідного стажу, передбаченого ст. 26 Закону № 1058 рішенням від 19 січня 2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач звернулася до Тячівського сектору обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії по віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19 січня 2022 року № 24 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відповідно до вказаного рішення страховий стаж заявника становить 16 років 7 місяців 26 днів.

Відповідно до протоколу страхового стажу до стажу для розрахунку пенсії позивача зараховано наступні періоди: з 11.04.1982 року по 10.04.1985 року (3 роки), з 02.05.1987 року по 15.08.1988 року (1 рік 3 місяці 14 днів), з 16.08.1988 року по 15.08.1991 року (3 роки), з 15.04.2000 року по 31.12.2003 року (3 роки 8 місяців 17 днів), з 01.05.2004 року по 31.05.2004 року (1 місяць), з 04.06.2004 року по 31.12.2004 року (7 місяців), з 10.06.2005 року по 30.11.2005 року (5 місяців 19 днів), з 02.02.2006 року по 25.05.2006 року, з 01.06.2006 року по 30.11.2006 року (6 місяців), з 18.12.2006 року по 11.02.2007 року, з 01.05.2007 року по 30.11.2007 року (6 місяців 8 днів), з 13.12.2007 року по 26.06.2008 року, з 01.07.2008 року по 31.12.2008 року (5 місяців 27 днів), з 28.04.2009 року по 11.06.2009 року (19 днів), з 12.06.2009 року по 30.08.2009 року (1 місяць 28 днів), 19.01.2010 року по 27.09.2010 року (8 місяців 10 днів), з 01.11.2010 року по 30.11.2010 року (12 днів), з 19.01.2011 року по 05.02.2011 року (18 днів), з 01.12.2012 року по 29.12.2012 року (1 місяць), з 25.02.2013 року по 17.11.2013 року (8 місяців 21 день), з 01.09.2015 року по 15.09.2015 року (1 місяць), з 16.09.2015 року по 30.09.2015 року (1 місяць), з 25.12.2015 року по 03.08.2016 року (8 місяців 7 днів), з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року (1 місяць), з 04.01.2019 року по 27.05.2019 року (4 місяців 25 днів).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в ст. 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у ст. 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

В обґрунтування правомірності оскарженого рішення про відмову у призначенні пенсії відповідачі зазначають, в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 міститься запис № 1 від 25 листопада 1983 року про прийняття на роботу в Тересвянський ДОК (наказ № 679 від 25.11.1983 р.). Крім того, відповідачі зазначають, що згідно запису № 5 від 15 квітня 2000 року позивач прийнята на цегельний завод «Поди» СГВК «Ганичі» та звільнена у зв`язку з переводом до приватного підприємця ОСОБА_2 . Таким чином, на переконання відповідачів у трудовій книжці позивача зазначені дані про роботу в СГВК «Ганичі» за той самий період з 15.04.2000 року по 03.06.2004 року.

Відповідно до п.1.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки робітників та службовців та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови "Про трудові книжки робітників та службовців" при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

У період внесення записів про роботу позивача у спірні періоди після 1993, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

Згідно з пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Відтак, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудових книжок чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку, що в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Так, із копії трудової книжки позивача вбачається, що вона у період з 25 листопада 1985 року по 04 грудня 2000 року працювала в ВАТ «Тересвянський ДОК».

Суд зазначає, що вказані записи виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Відтак, суд приходить до висновку, що вищевказаний період роботи позивача у ВАТ «Тересвянський ДОК» підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

В той же час, з протоколу стажу позивача вбачається, що органом пенсійного фонду України зараховано до страхового стажу періоди роботи: з 1.04.1982 року по 10.04.1985 року (3 роки); з 02.05.1987р. по 15.08.1988року (1 рік 3 місяці 14 днів); з 16.08.1988р. по 15.08.1991року (3 роки); з 15.04.2000р. по 31.12.2003 року (3 роки 8 місяців 17 дні). Вищевказані періоди перетинаються з періодом з 25 листопада 1983 року по 04 грудня 2000 року, який позивач просить зарахувати до стажу, згідно вимог позовної заяви.

Таким чином, оскільки період роботи позивача з 25 листопада 1983 року по 04 грудня 2000 року підтверджений записами у трудовій книжці, то він підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача у повному обсязі.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач-2, приймаючи оскаржене рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 19 січня 2022 року № 24 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25 листопада 1983 року по 04 грудня 2022 року та призначення її пенсії суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

На виконання названих норм Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.1.1 Порядку 22-1 (в редакції на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою від 12.11.2021) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 в редакції Постанови Пенсійного фонду № 25-1 від 16.12.2020, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1 Порядку№ 22-1).

Пунктом 4.2 цього Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Про захист персональних даних. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В даному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке оскаржується в межах даної справи, відтак саме на нього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Відтак, враховуючи той факт, що судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло необґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії, мотивоване відсутністю необхідного стажу, а суд прийшов до висновку про наявність підстав для зарахування до стажу позивача період роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25.11.1983 року по 04.12.2000 року, то необхідно зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати вищевказаний період до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком.

В той же час, враховуючи часткове врахування періодів роботи, що охоплюють та перетинаються із періодом роботи, який позивач просить зарахувати згідно вимог позовної заяви (25.11.1983 року та 04.12.2000 року), то за рішенням суду в даній справі Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повинно провести перерахунок усього необхідного для призначення пенсії за віком стажу, встановити його достатність, після чого вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії за віком.

З огляду на вищенаведене, необхідно зобов`язати відповідача -2 повторно розглянути заяву позивача від 11 січня 2022 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком період роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25 листопада 1983 року по 04 грудня 2000 року в повному обсязі, та вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем -2 не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком та не зарахування до стажу періоду роботи з 25 листопада 1983 року по 04 грудня 2000 року в ВАТ «Тересвянський ДОК». У зв`язку з чим, суд приходить висновку, що рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії є протиправним та підлягає скасуванню та необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області зарахувати до стажу позивача вищевказаний період роботи у ВАТ «Тересвянський ДОК» в повному обсязі, повторно розглянути заяву позивача від 11 січня 2022 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком період роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25 листопада 1983 року по 04 грудня 2000 року в повному обсязі, та вирішити питання призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № 24 від 19 січня 2022 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії за віком період роботи з 25 листопада 1983 року по 04 грудня 2000 року в ВАТ «Тересвянський ДОК», в повному обсязі.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 січня 2022 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком періоду роботи в ВАТ «Тересвянський ДОК» з 25 листопада 1983 року по 04 грудня 2000 року в повному обсязі, та вирішити питання призначення їй пенсії за віком.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Запорізька область, м. Запоріжжя, Проспект Соборний, буд. 158-Б, код. ) судові витрати у розмірі 536, 80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька