Справа № 240/31296/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/31296/21

Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

30 травня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2021 року Житомирський військовий інститут ім.С.П.Корольова звернувся до суду із позовом, у якому просив: стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок витрат пов`язаних з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 98932 грн. 19 коп.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року позовну заяву повернено позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що наказом начальника військового інституту від 13.05.2021 року №12 з ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження служби (навчання) у Збройних Силах України, відраховано з числа курсантів за академічну неуспішність та звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Відповідно до довідки-розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в Інституті від 13.05.2021 загальна сума визначених до відшкодування витрат становить 98932 грн. 19 коп.

У жовтні 2021 року Житомирський військовий інститут ім.С.П.Корольова звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав та належних доводів для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, позивач подав до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що позивач надавав ОСОБА_1 строк для добровільного повернення витрати, пов`язані з його утриманням в Інституті за весь період навчання у сумі 98932 грн, тобто ним було вчинено досудове врегулювання спору.

Більше того, позивач вказав на те, що відповідно до вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу та Порядку №964, стягнення сум витрат пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі здійснюється лише у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати такі витрати.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року позовну заяву повернено позивачу.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що надання відповідачу строку для добровільного повернення витрати, пов`язані з його утриманням в Інституті за весь період навчання у сумі 98932 грн. не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

У ч.3 ст.122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні адміністративного позову, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно із ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

На думку колегії суддів, сам по собі факт повернення позовної заяви не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року (справа № 280/4682/19), від 18 червня 2020 року (справа № 400/524/19), від 17 червня 2020 року (справа № 280/4951/19) тощо.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції зважаю на наступне.

Так, позивачем до адміністративного позову було долучено заяву про поновлення строку, в якій Житомирський військовий інститут імені С.П.Корольова зазначив, про те, що скористався правом повторного звернення до суду після повернення вперше поданої позовної заяви.

Так, повернення вперше поданої позовної заяви було зумовлене тим, що позовна заява не відповідала вимогам п.4 ч.5 ст.160 КАС України в частині належного обґрунтування та наявності зазначених у позовній заяві додатків.

Як убачається з матеріалів справи, вперше позивач звернувся з позовною заявою 16.06.2021, тобто в межах строку, визначеного ст.122 КАС України.

Копія ухвали про повернення позовної заяви від 02 вересня 2021 року була отримана позивачем 04.10.2021 і вже 06.10.2021 позивач скористався правом повторного звернення з адміністративним позовом. Вказані обставини суд першої інстанції залишив поза увагою.

У цьому випадку апелянт не допустив необ`єктивного зволікання з поданням повторної позовної заяви.

У справі "Іліан проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд мав враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.

Ураховуючи повторне подання повторної позовної заяви у стислі строки після отримання ухвали про повернення вперше поданого адміністративного позову, добросовісну процесуальну поведінку позивача, а також враховуючи обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку на звернення до суду у цій конкретній справі не можна вважати таким, що прийнятий із додержанням балансу між метою забезпеченням належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на доступ до правосуддя.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2023 року по справі № 380/5779/22.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів уважає, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права, а також принцип рівності сторін, допущено надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, так як постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова до ОСОБА_1 про стягнення коштів скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.