Справа № 320/1413/22
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 320/1413/22

адміністративне провадження № К/990/36378/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2022 року (головуючий суддя Кобаль М.І., судді - Костюк Л.О., Степанюк А.Г.) у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрхімпром» до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрхімпром» (далі - ТОВ «Укрхімпром») звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України (далі - ДПС України), в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №225 від 8 квітня 2021 року, направленої уповноваженою особою ТОВ «Укрхімпром» та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 8 квітня 2021 року №225 датою їх фактичного подання 30 квітня 2021 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ДПС України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 225 від 8 квітня 2021 року. Зобов`язано відповідача зареєструвати податкову накладну ТОВ «Укрхімпром» №225 від 8 квітня 2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання 30 квітня 2021 року. Стягнуто з ДПС України на користь позивача судовий збір у розмірі 2270 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, 6 липня 2022 року ДПС України оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ДПС України було залишено без руху внаслідок невиконання скаржником вимог пункту 4 частини другої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Запропоновано скаржнику протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, шляхом подання апеляційної скарги із зазначенням повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), із наданням її копій у відповідності до кількості учасників справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ДПС України на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України повернуто, у зв`язку з тим, що відповідачем не усунуто недоліки апеляційної скарги.

Вказана ухвала суду апеляційної інстанції отримана скаржником 27 жовтня 2022 року, що підтверджено Довідкою про доставку електронного листа (а.с. 119).

8 листопада 2022 року ДПС України повторно звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою. До апеляційної скарги скаржником також було додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке відповідач обґрунтовував тим, що вперше, апеляційну скаргу ним подано з дотриманням та врахуванням строків, передбачених частиною першою статті 295 КАС України, а повернення скарги відбулося через несплату судового збору, а тому просив задовольнити вказане клопотання, визнати зазначені причини строку поважними та поновити, встановлений статтею 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року апеляційна скарга відповідача залишена без руху, у зв`язку із визнанням неповажними, наведених в клопотанні про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою, причин його пропуску, а також запропоновано заявнику протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції із обґрунтованою заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для його поновлення.

При цьому, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що підставою для повернення вперше поданої контролюючим органом апеляційної скарги слугувало не усунення відповідачем недоліків апеляційної скарги, а саме: не зазначення повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), із наданням її копій у відповідності до кількості учасників справи, а не несплата судового збору за подання скарги.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд керувався положеннями частини третьої статті 298 КАС України, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

ДПС України, у строк визначений судом на виконання ухвали суду апеляційної інстанції про залишення скарги без руху надала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, при цьому, у заяві посилалась, як на аналогічні підстави, оцінку яким вже було надано судом при залишенні скарги без руху, а також зазначила, що підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежали від волі контролюючого органу, та не уможливили cвоєчасно, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подати апеляційну скаргу.

Ухвалою від 6 грудня 2022 року Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач не виконав вимоги ухвали від 11 листопада 2022 року про залишення скарги без руху, а саме не подав заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Зокрема, суд апеляційної інстанції вказав, що скаржником не надано жодних належних доказів на підтвердження, поважності пропуску тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, починаючи саме з моменту отримання копії оскаржуваного рішення, а не з моменту ухвали від 27 жовтня 2022 року про повернення апеляційної скарги відповідачу.

ДПС України подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, відповідач посилається на те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі. Зокрема, скаржник зазначає про те, що не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги, що свідчить про передчасність висновків суду апеляційної інстанції про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження. Контролюючий орган у касаційній скарзі також посилається на позицію Верховного Суду України викладену в ухвалі від 18 листопада 2016 року (справа № Початок форми

826/1722/14), в якій зазначив, що відсутність коштів на сплату судового збору у суб`єкта владних повноважень є підставою для поновлення строку на оскарження у межах одного року з дня ухвалення судового рішення про перегляд якого подається заява. В аналогічних випадках Вищий адміністративний суд України у справах К/800/28566/16 (ухвала від 19 грудня 2016 року), К/800/28577/16 (ухвала від 20 грудня 2016 року), К/800/35148/16 (ухвала від 20 грудня 2016 року), К/800/30331/16 (ухвала від 20 грудня 2016 року), К/800/15402/16 (ухвала від 10 червня 2016 року), К/800/13534/16 (ухвала від 17 травня 2016 року), К/800/26479/16 (ухвала від 11 жовтня 2016 року), К/800/26501/16 (ухвала від 10 жовтня 2016 року) клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнив, визнав поважними причини пропуску строку, у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору та відкрив касаційні провадження. Кінець форми

10 травня 2023 року до Верховного Суду надійшла справа №320/1413/22.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.

Так, частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 295 КАС України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно частини третьої статті 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, встановлених частиною другою статті 299 КАС України.

За приписами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема, на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

На думку колегії суддів, сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року (справа № 280/4682/19), від 18 червня 2020 року (справа № 400/524/19), від 17 червня 2020 року (справа № 280/4951/19) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше, контролюючий орган оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в межах строку, визначеного процесуальним законом, проте, внаслідок невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху в частині не зазначення повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), із наданням її копій у відповідності до кількості учасників справи, апеляційна скарга повернута відповідачу. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслано відповідачу 27 жовтня 2022 року. Вказана ухвала суду апеляційної інстанції отримана скаржником 27 жовтня 2022 року, що підтверджено Довідкою про доставку електронного листа.

Звернувшись повторно з апеляційною скаргою 8 листопада 2022 року відповідачем одночасно було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, в якому відповідач єдиною підставою такого пропуску вказував на те, що первинна апеляційна скарга була подана ним в межах визначеного процесуальним законом строку, однак була повернута у зв`язку із несплатою судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року апеляційна скарга відповідача залишена без руху, у зв`язку із визнанням неповажними наведених в клопотанні про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою причин його пропуску.

При цьому, суд апеляційної інстанції в ухвалі звернув увагу на те, що підставою для повернення вперше поданої контролюючим органом апеляційної скарги слугувало не усунення відповідачем недоліків апеляційної скарги, а саме: не зазначення повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), із наданням її копій у відповідності до кількості учасників справи, а не несплата судового збору за подання скарги.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, контролюючий орган подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року, при цьому, у заяві посилався на аналогічні підстави, оцінку яким вже було надано судом при залишенні скарги без руху. Крім того, вказував, що першочергова апеляційна скарга ним була подана з дотриманням та врахуванням строків, передбачених частиною першою статті 295 КАС України, а тому є обґрунтовані підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Інших підстав для поновлення строку не вказало.

Оцінюючи обґрунтованість таких доводів відповідача суд апеляційної інстанції, зокрема, зазначив, що відповідачем не виконано вимоги ухвали суду від 11 листопада 2022 року, а саме не надано жодних належних доказів на підтвердження, поважності пропуску тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, починаючи з моменту отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції, тобто з 1 липня 2022 року.

Більш того, вказав на те, що податковий орган, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Обставини звернення апелянта з первинною апеляційною скаргою (яку було залишено без руху та повернуто з підстав не зазначення повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб)) у строк, встановлений КАС України, також були визнані судом апеляційної інстанції неповажною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки сама та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш, за відсутності поважних причин.

В контексті вищевикладеного колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне вказати на те, що поновлення строку (у випадках, що не віднесені до регламентованих частиною 2 статті 295 КАС України) не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від встановлених обставин, доводів і доказів сторін.

Отже, враховуючи, що в даному випадку скаржником було пропущено строк на апеляційне оскарження під час звернення з апеляційною скаргою, а наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Аргументи касаційної скарги про неправильність зроблених апеляційним судом висновків є безпідставними та зводяться до переоцінки встановлених у справі обставин, що не узгоджується з приписами статті 341 КАС України.

Касаційна скарга не містить інших відомостей про обставини, які б давали підстави для поновлення строку звернення до суду, а також свідчили б про порушення судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

У касаційній скарзі контролюючий орган, як на підставу для скасування рішення суду посилається на те, що суд апеляційної інстанції приймаючи оскаржуване рішення не врахував правову позицію викладену Верховним Судом України в ухвалі від 18 листопада 2016 року (справа № 826/1722/14) та Вищим адміністративним судом України К/800/28566/16 (ухвала від 19 грудня 2016 року), К/800/28577/16 (ухвала від 20 грудня 2016 року), К/800/35148/16 (ухвала від 20 грудня 2016 року), К/800/30331/16 (ухвала від 20 грудня 2016 року), К/800/15402/16 (ухвала від 10 червня 2016 року), К/800/13534/16 (ухвала від 17 травня 2016 року), К/800/26479/16 (ухвала від 11 жовтня 2016 року), К/800/26501/16 (ухвала від 10 жовтня 2016 року), які на думку відповідача, ухвалені у подібних правовідносинах. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає такі посилання безпідставними, оскільки подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи. Під час розгляду справи, судом встановлено, що обставини справ на які посилається скаржник та справи, що розглядається є відмінними.

Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.Є.Блажівська

І.Л.Желтобрюх