Справа № 357/8115/22
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/8115/22 Суддя першої інстанції: Орєхова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та скасування постанови, в якому просила:

- визнати протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо притягнення ОСОБА_1 двічі до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення та скасувати постанову серії ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року, винесену головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Блажко Є.М. щодо позивачки за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 1321 , а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від Державної служби України з безпеки на транспорті до суду апеляційної інстанції не надходили.

29 травня 2023 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 23581 від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі.

В силу приписів ч.2 ст.. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, у відносно ОСОБА_1 було винесено лише одну постанову ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказів в зворотному, з боку сторони позивача не було надано суду, крім того, як встановлено в судовому засіданні та відповідно свідчать матеріли справи, ВП № 68130176 було закінчено у зв`язку із сплаченим боргом позивачем, а інше виконавче провадження № НОМЕР_2, повернуто стягувачу без прийняття до виконання від 01.02.2023 року на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що при перевірці матеріалів виконавчого провадження встановлено, що у Відділі державної виконавчої служби у мсті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) вже наявне відкрите виконавче провадження з виконання постанови ВМ № 00000577, видана 25.10.2021 року Департаментом державного контролю на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 штраф в сумі 68 000 грн. в дохід держави, тобто, наразі на примусовому виконанню у Відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) відсутні виконавчі провадження стосовно примусового виконання постанови ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 25.10.2021 року о 13 год 51 хв, за адресою М-05 Київ-Одеса, км 36+303 зафіксовано транспортний засіб КАМАЗ 45143, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 22,4% (7,324 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 cт. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відносно позивача було винесено оскаржувану постанову серії ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року Державною службою України з безпеки на транспорті.

Звертаючись до суду з вказаним адміністративним позовом про скасування постанови серії ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року, яка була винесена головним спеціалістом відділу провадження Систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Блажко Є.М. щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, остання зазначала, що головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Блажко Є.М. в один і той же день, під одним і тим самим номером, винесено дві постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за одне і те саме правопорушення, які в різний час було скеровані на примусове виконання до ВДВС у м. Біла Церква.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

ОСОБА_1 у позові та в апеляційній скарзі наголошено, що спірна постанова винесена відносно неї двічі, в один і той же день, під одним і тим самим номером, за одне і те саме правопорушення, які в різний час було скеровані на примусове виконання до ВДВС у м. Біла Церква, втім судом не було вірно встановлено фактичних обставин по справі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в межах спірних правовідносин правомірність винесення постанови серії ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року (щодо фактичної наявності порушенням норм КУпАП) позивачкою не спростовується та не повинно досліджуватись позаяк, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 вже зверталася до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року, винесену головним спеціалістом відділу провадження Систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Блажко Є.М. щодо останньої за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вказана інформація була встановлена з Єдиного державного реєстру судових справ.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2022 року, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 357/896/22, позов було залишено без задоволення (а. с. 67 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, звертаючись до суду повторно 08.09.2022 року з адміністративним позовом, ОСОБА_1 просила визнати дії відповідача протиправними щодо притягнення її двічі до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення та скасувати постанову серії ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року, винесену головним спеціалістом відділу провадження Систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Блажко Є.М. щодо неї за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Як вбачається із матеріали справи, останні містять відомості про наявність двох виконавчих проваджень, ВП № НОМЕР_2 та ВП № 68130176 (т.1 а. с. 122), де боржником є ОСОБА_1 , стягувач Державна служба України з безпеки на транспорті та відповідні постанови державних виконавців про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2022 року та від 12.01.2022 року (т.1 а. с. 79, 80 ).

З вищевказаних постанов вбачається, що розглянуто заяву стягувача про примусове виконання постанови ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 68 000 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 09.01.2023 року витребувано у Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2 та № 68130176 (т.1 а. с. 131-133).

На виконання ухвали суду електронними засобами було надано ВДВС копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2 та № 68130176, які отримані судом 08.02.2023 року ( а. с. 147-169 ).

Так, відповідно до постанови про результати в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) Бабаєвою В.В., останньою було встановлено, що при перевірці матеріалів виконавчого провадження, у Відділі вже наявне відкрите виконавче провадження з виконання постанови ВМ № 00000577, видана від 25.10.2021 року Департаментом державного контролю на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 штраф в сумі 68 000 грн. в дохід держави, тому постановила зобов`язати державного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника, постанову про розшук майна боржника.

Постанову ВМ № 00000577, видану 25.10.2021 року Департаментом державного контролю на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 68 000 грн. в дохід держави, що надійшла на виконання 09.08.2022 року, повернути стягувачу без прийняття до виконання.

Державним виконавцем Шаповал А.В. 01.02.2023 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, що не заперечується позивачем ОСОБА_1 було сплачено штраф в розмірі 34 000 гривень, про що свідчить наявна в матеріалах справи квитанція від 11.01.2023 року, тобто остання виконала постанову та відповідно постановою державного виконавця Відділу ДВС у місті Біла Церва Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Шаповал А.В. від 09.02.2023 року закінчене виконавче провадження № 68130176 на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Отже, станом на дату розгляду справи як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні виконавчі провадження стосовно примусового виконання постанови ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу.

На переконання колегії суддів наявні матеріали справи свідчать про те, що відносно позивача ОСОБА_1 було винесено лише одну постанову ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стосовно наданих з боку позивача до матеріалів справи двох ідентичних постанов ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року (т.1 а. с. 77, 81 ), на яких містяться різні печатки, на що звертав увагу суду представник позивача в судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, варто зазначити, що дійсно, оскаржувана постанова ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року була направлена до виконавчої служби для її примусового виконання у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження № 68130176 від 12.01.2022 року, в подальшому 04.05.2022 року вказане виконавче провадження було зупинено у зв`язку з її оскарженням до суду.

Після розгляду в судовому порядку правомірність винесення відносно позивача постанови № ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року ( рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2022 року), яким адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення, Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до Білоцерківського відділу ДВС з заявою, яка отримана 09.09.2022 року (т.1 а. с. 78) про примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. В додатках додавалася постанова серії ВМ № 00000577від 25.10.2021 року та рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/896/22.

Представник відповідача в судовому засіданні наголошував, що до вказаної заяви разом із рішенням суду додавалася копія постанови ВМ № 00000577 від 25.10.2021 року, копія якої була роздрукована з бази де зберігаються постанови, які вносяться в автоматичному режимі та відповідно така копія була завірена не гербовою печаткою, іншою печаткою, оскільки лише оригінал завіряється гербовою печаткою, тому іншої постанови з вказаним вище номером та дати повторно відносно позивача не виносилося.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2023 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 272, 286, 311, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст рішення складено 30 травня 2023 року.