Справа № 160/14239/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/14239/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 року (головуючий суддя Тулянцева І.В.)

в адміністративній справі №160/14239/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 14.09.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними, які полягають у відмові в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 , що оформлено рішенням № від 05.09.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 з 07.03.2020 року виходячи з вислуги років 25 років 08 місяців 07 днів.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що позивач проходив службу в Національній гвардії України з 17.10.2017 року та 06.03.2020 року з ним було припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби. На виконання рішення суду по справі № 160/23788/21 Центральним територіальним управлінням Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) 25.08.2022 року було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області матеріали для вирішення питання щодо призначення пенсії позивачу на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Листом від 05.09.2022 року за № 0400-010311-8/90286 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направило позивачу рішення від 05.09.2022 року № , яким відмовило в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у зв`язку з тим, що для призначення такої пенсії необхідно мати у період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року вислугу років - 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Позивач вважає такі дії протиправними, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.09.2022 року № про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, з 07.03.2020 року виходячи з вислуги років - 25 років 08 місяців 07 днів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що астосування відповідачем лише положень пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ при обрахунку вислуги років для призначення пенсії позивачу, без врахування положень статті 17-1 Закону №2262-ХІІ є неправомірним та таким, що порушує встановлені гарантії його прав на пільгове пенсійне забезпечення. Вказав, що права позивача порушуються не діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років, а рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.09.2022 року № про відмову у призначенні пенсії, тому дійшов висновку залишити вимоги про визнання протиправними дій без задоволення. На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийте за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.09.2022 року № про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Щодо решти позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 07.03.2020 року, виходячи з вислуги років 25 років 08 місяців 07 днів, то суд першої інстанції дійшов висновку, що права та інтереси позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 з 07.03.2020 року, виходячи з вислуги років 25 років 08 місяців 07 днів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що позивачем не надано довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Зазначає, що позивач не має на момент звільнення необхідної календарної вислуги років, оскільки наявні 23 роки 02 місяці 19 днів при необхідних 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Приписи пункту 3 Постанови №393 суперечать приписам ст.12 Закону №2262-ХІІ, а тому застосуванню підлягає саме Закон, оскільки має вищу юридичну силу. Зауважує, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.09.1993 року по 02.07.2014 року проходив службу в органах внутрішніх справ та з 17.10.2017 року по 06.03.2020 року проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в Національній гвардії України.

Наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України генерал лейтенанта Гордійчука В. (по стройовій частині) від 06.03.2020 року №58, припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення майора юстиції ОСОБА_1 (Г-034950), офіцера відділення організації служби з охорони громадського порядку, звільненого за підпунктом «б» пункту два частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби на підставі наказу командувача Національної гвардії України від 24.01.2020 № 13 о/с, у запас за станом здоров`я, з 06 березня 2020 року та направлено на військовий облік до Центрально Чечелівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Дніпро.

Вислуга років станом на 06.03.2020 року складає: у календарному обчисленні 23 роки 02 місяці 19 днів, у пільговому 25 років 08 місяців 07 днів.

У зв`язку із відмовою Центрального територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) у підготовці та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до положень постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 року по справі №160/23788/21, позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволені повністю:

- визнано протиправними дії Центрального територіального управління Національної Гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), що оформлені листом № К-61/9/1/1/14-2330 від 23.11.2021 року, які полягають у відмові в підготовці та направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );

- зобов`язано Центральне територіальне управління Національної Гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) вчинити певні дії, а саме, підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 року по справі №160/23788/21, Центральним територіальним управлінням Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) 25.08.2022 року направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області матеріали для вирішення питання щодо призначення пенсії позивачу на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Листом від 05.09.2022 року за №0400-010311-8/90286 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направило позивачу рішення від 05.09.2022 року №, яким було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Так, відповідачем у спірному рішенні зазначено, що відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу років 24 календарних роки та 6 місяців і більше. Оскільки на момент звільнення позивача з військової служби він мав календарну вислугу років 23 роки 02 місяці 19 днів, підстави для призначення пенсії у відповідності до норм п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», відсутні.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 , що оформлено рішенням № від 05.09.2022 року.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

При цьому, пунктом «б» ч. 1 ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог ч. 5 ст. 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

В силу пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ст.2 ЗУ №2262-ХІІ).

Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ст.1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (ст.10 ЗУ №2262-ХІІ).

Слід взяти до уваги, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (Порядок №3-1).

Пунктом 1 Порядку №3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (п. 14 Порядку №3-1).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (п.17 Порядку №3-1).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз викладених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що отримавши від відповідного органу заяву про призначення пенсії за вислугу років разом з пакетом документів, що підтверджує відомості про особу та її стаж, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний перевірити правильність оформлення та наявність усіх обов`язкових документів, необхідних для призначення пенсії.

Зокрема, встановивши, що заявником подані усі необхідні документи, що оформлені відповідно до вимог Порядку № 3-1, орган, який призначає пенсію, зобов`язаний розглянути їх по суті та не пізніше 10-ти днів з дня їх надходження прийняти рішення щодо призначення пенсії за вислугу років або відмову у призначення пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що 25.08.2022 року Центральне територіальне управління Національної Гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) підготувало та направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Водночас, відповідач листом від 05.09.2022 року за вих. №0400-010311-8/90286 направив на адресу позивача рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.09.2022 року № , яким відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у зв`язку з тим, що для призначення такої пенсії необхідно мати у період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року вислугу років 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про відсутність у позивача вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

При цьому, до календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині 2 статті 17 цього Закону.

Так, пунктами «а», «б» абзацу 1 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: військова служба; служба в органах внутрішніх справ, поліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (Порядок № 393), Згідно з п. 1 Порядку № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, служба в органах внутрішніх справ.

Згідно з п. 3 Порядку №393 передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в п. 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці служби час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (з 30.04.2018 року).

Отже, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовцям, які проходили службу в установах, перелік яких наведено у п. 1 Порядку №393, вислуга років для цілей призначення пенсії відповідно до ст. 12 Закону №2262-ХІІ визначається на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, один місяць служби за півтора місяці.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно Довідки Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 19.06.2019 року №18/2-5889/Лк, залученій до матеріалів справи позивачем, період перебування на службі в органах внутрішніх справ: з 19.08.1996 по 01.09.1999 на посаді оперуповноваженого відділу по боротьбі з груповими і організованими злочинними проявами управління карного розшуку Дніпропетровського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області; з 21.11.2006 по 23.10.2007 на посаді старшого уповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Управління МВС України в Дніпропетровській області, а також старшого уповноваженого в особливо важких справах відділу боротьби з незаконною міграцією управління боротьби з злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Управління МВС України в Дніпропетровській області, зарахований як пільговий стаж один місяць служби за півтора місяці.

Відповідно до Витягу із послужного списку майора запасу ОСОБА_1 , складеному 18.11.2021 року тво військового комісара Центрально Чечелівського об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки майором ОСОБА_2 , в період з 11.05.2018 року по 08.08.2018 року позивач брав участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, та цей стаж зарахований до вислуги років на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Слід зазначити, що відповідачем у рішенні від 05.09.2022 року № не спростовується факт наявності у позивача вислуги років служби, обчисленої у пільговому порядку, у зв`язку із чим, посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років при призначенні пенсії у відповідності до положень п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не ґрунтується на нормах законодавства.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а зазначив, що аналіз норм Закону № 2262-ХІІ у взаємозв`язку з нормами Порядку № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Дана правова позиція також підтримана в постанові Верховного Суду по справі №805/3923/18-а від 03.03.2021 року.

Отже, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З витягу наказу начальника Центрального територіального управління Національної Гвардії України (по стройовій частині) від 06.03.2020 року №58 вбачається, що вислуга років позивача на день звільнення складає в календарному обчисленні 23 роки 02 місяців 19 днів, у пільговому 25 років 08 місяців 07 днів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що є підстави для призначення пенсії позивачу за вислугу років як особі, яка проходила службу в органах внутрішніх справ та у Національній гвардії України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанова Верховного Суду по справі №480/4241/18 від 14.04.2021 року, який метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі судової палати Касаційного адміністративного суду відступає від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018р. у справі №161/4876/17, від 15.08.2019р. у справі №281/459/17, від 27.03.2020р. у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, застосування відповідачем лише положень пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ при обрахунку вислуги років для призначення пенсії позивачу, без врахування положень статті 17-1 Закону №2262-ХІІ є неправомірним та таким, що порушує встановлені гарантії його прав на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд першої інстанції зазначив, що даному випадку, права позивача порушуються не діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років, а рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.09.2022 року № про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим суд першої інстанції залишив вимоги про визнання протиправними дій без задоволення.

Оскільки в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснюється та не надається оцінка зазначеним висновкам.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.09.2022 року № про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Права та інтереси позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 з 07.03.2020 року, виходячи з вислуги років 25 років 08 місяців 07 днів.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

В силу ч. 5 ст. 328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Враховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 25.05.2023та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова