Справа № 620/5754/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5754/22 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ НП в Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 19 липня 2022 року № 375 о/с в частині та поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, з 20 липня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваний наказ в частині, що стосується прав позивача, прийнято відповідачем з порушенням чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, позивача переведено на службу в іншу місцевість, без його згоди.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року даний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 19 липня 2022 року № 375 о/с в частині, що стосується старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, з 20 липня 2022 року.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, з 20 липня 2022 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень).

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на те, що Законом України «Про Національну поліцію» не врегульоване питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нищу посаду в іншій місцевості і до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства. Так, на думку суду першої інстанції, оскаржуваний наказ видано з порушеннями норм ст. 32 КЗпП України, що є безумовною підставою для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Закон №580-УІН є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства.

Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до законів України ''Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі, під час дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2123-ІХ.

Відповідно до зазначеного Закону, розділом І внесено зміни до Закону України "Про Національну поліцію". Зокрема, у п.п. 18 п. 1 розділу І Закону №2123-X частину 8 було доповнено абзацом 2 такого змісту: «Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади".

Як вбачається з змісту подання ГУ НП та рапорту ОСОБА_2 від 19 липня 2022 року, необхідність переведення позивача була обумовлена необхідністю належного виконання завдань в умовах збройної агресії рф проти України на прилеглих до державного кордону України територіях відділенням поліції № 1 Корюківського РВП, який має некомплект штатної чисельності поліцейських майже в 10 відсотків, зокрема, і в секторі превенції зазначеного підрозділу.

При цьому рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів: спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, грошове забезпечення, а також функціональні обов`язки.

Так, посада дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності № 1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області та посада дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області передбачають однакове спеціальне звання, належать до посад державних органів одного рівня та мають однаковий розмір грошового забезпечення.

30 травня 2023 року біля 10-00 год. представник позивача подала клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Дане клопотання обгрунтовано тим, що копію апеляційної скарги адвокат позивача отримала лише 26 травня 2023 року і в цей же день передала документи позивачу, що, на її переконання, позбавило сторону позивача у визначений судом час скористатися своїм правом на подачу відзиву.

Порадившись, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідно жл ч.2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Так, на адресу, вказану позивачем у всіх документах по суті справи, а саме: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 було направлено судом копію апеляційної скарги, ухвалу про відкриття провадження у справі, а також повістку про виклик. Однак, конверт із зазначеним поштовим відправленням повернувся до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч.11 статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Водночас, згідно ч.11 статті 126 КАС України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Оскільки суд направив необхідні процесуальні документи на належну адресу, визначену самим ОСОБА_1 , а позивач не отримав їх, не повідомивши при цьому суд про зміну свого місця проживання, такі документи вважаються врученими належним чином.

Крім того, суд звертає увагу на те, що клопотання про відкладення розгляду справи надіслане до суду адвокатом позивача в електронному кабінеті через підсистему «Електронний суд», що свідчить про те, що вона мала доступ до всіх документів електронної справи та, відповідно, мала можливість завчасно дізнатися про відкриття апеляційного провадження та дату призначення справи до розгляду.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить службу в ГУНП в Чернігівській області.

24 червня 2022 року позивач звернувся до начальника ГУНП в Чернігівській області з рапортом, в якому просив порушити клопотання про переведення його на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції (а.с.50).

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки від 14 липня 2022 року № 269 о/с позивача переведено до проходження служби в ГУНП в Чернігівській області, звільнивши з посади оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Чернігівського управління, з 18 липня 2022 року (а.с.49).

19 липня 2022 року заступник начальника ГУНП в Чернігівській області Д. Лось звернувся до начальника ГУНП в Чернігівській області з рапортом, в якому просив у зв`язку зі службовою необхідністю, з метою забезпечення виконання завдань, поставлених перед структурними підрозділами ГУНП в Чернігівській області у період воєнного стану, призначити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, звільнивши його з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с.51).

Наказом ГУНП в Чернігівський області від 19 липня 2022 року №375 о/с позивача призначено дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з 18 липня 2022 року (а.с.52).

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 19 липня 2022 року №375 о/с позивача призначено дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, звільнивши з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з 20 липня 2022 року (а.с.53).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, а свої права порушшеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов наступних висновків.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно ч.1, 3, 4 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 1 статті 60 Закону №580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Згідно ч.1 статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції (ч.2 вказаної статті).

Відповідно до ч.7 статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Згідно з приписами ч.8 статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч.9 статті 65 Закону №580-VIII).

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби.

У відповідності до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок №1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу II Порядку №1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності як, зокрема, переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу III Порядку №1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року №1235 (пункт 3 розділу III Порядку №1235).

У свою чергу, Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Підставою для видання наказу ГУНП в Чернігівській області від 19 липня 2022 року № 375 о/с, яким позивача було призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, стало подання ГУ НП про призначення на посаду ОСОБА_1 від 19 липня 2022 року та рапорт ОСОБА_2 від 19 липня 2022 року.

Як вбачається з змісту подання ГУ НП та рапорту ОСОБА_2 від 19 липня 2022 року, необхідність переведення позивача була обумовлена необхідністю належного виконання завдань в умовах збройної агресії рф проти України на прилеглих до державного кордону України територіях відділенням поліції № 1 Корюківського РВП, який має некомплект штатної чисельності поліцейських майже в 10 відсотків, зокрема, і в секторі превенції зазначеного підрозділу.

Таким чином з огляду на необхідність заміщення вакантної посади, нагальну потребу в посиленні підрозділу, в якому наявний некомплект штатної чисельності поліцейських, досвідченими поліцейськими, необхідним було заміщення посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Слід зазначити, що для цілей застосування статті 65 Закону №580- VIII поняття «переміщення» та «переведення» є тотожними, при цьому, переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно маги легітимну мету та бути пов`язаним з певними об єктивними чинниками - інтересами служби.

Верховний Суд у своїх постановах від 28 листопада 2018 року у справі №820/6677/16, від 17 жовтня 2019 року у справі №420/5192/18, від 11 серпня 2020 року у справі №620/2624/19, від 30 вересня 2020 року у справі №640/20160/18, від 23 червня 2021 року у справі №240/14986/20 сформулював висновок щодо правильності застосування норм матеріального права при визначенні рівнозначних посад поліції для цілей переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що служба в поліції за своїм змістом є державною службою особливого характеру, у зв`язку з чим, в частині, що не врегульована Законом №580-У1І1, до спірних правовідносин може бути застосований Закон України від 10 грудня 2015 року №889- VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-УІІІ).

За визначенням, неведеним у п. 6 ч.1 статті 2 Закону №889-УІІІ, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до ч.1, 2 статті 94 Закону №580- VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, рівнозначність посади поліцейського включає в себе декілька факторів: спеціальне звання, підкатегорії посад з урахуванням рівнів державних органів, грошове забезпечення, а також функціональні обов`язки.

Слід зазначити, що посада дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліцейської діяльності № 1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області та посада дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області передбачають однакове спеціальне звання, належать до посад державних органів одного рівня та мають однаковий розмір грошового забезпечення.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Закон №580-УІІІ є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства.

Так, Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до законів України ''Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2123-ІХ.

Вказаним Законом частину 8 статті 65 Закону № 580-УІІІ доповнено абзацом 2 такого змісту: «Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади».

Тобто, з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі, під час дії воєнного стану, було встановлено для поліцейських обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції.

Слід зазначити, що серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади п. 2 ч. 1 статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

В інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі, переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому п. 2 ч. 1 статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Таким чином, на переконання колегії суддів, порядок переміщення поліцейських в органах поліції повністю урегульований нормами спеціального Закону №580-VIII, який дозволяє в інтересах служби переміщувати поліцейського на рівнозначну посаду в будь-яку місцевість. У зв?язку з цим суд першої інстанції помилково застосував положення КЗпП України до спірних правовідносин.

Тобто, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

На переконання колегії суддів, відсутність у Законі №580-VIII норми про обов??язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, як помилково зазначив суд першої інстанції, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.

Окремо слід наголосити, що зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року на підставі Закону №2123-IX, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема, постановах Верховного Суду, на які посилався позивач і суд першої інстанції.

Тож оскільки після 01 травня 2022 року законодавчо врегульовані спірні питання щодо переміщення поліцейських по службі, то відсутні обґрунтовані підстави щодо застосування при вирішенні даного спору правових норм КЗпП.

Таким чином, проаналізувавши апеляційну скаргу відповідача, судова колегія зазначає, що вона знайшла своє підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовує висновки суду першої інстанції по суті справи, а тому приймається судом як належна.

Відтак, протиправним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для, зокрема, зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків