Справа № 755/6733/23
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/6733/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Сич В.С.

за участю

представника позивача Черниша Є.А.

представника відповідача Хоржевського Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за адміністративним позовом громадянина Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України та заборону в`їзду на територію України,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України та заборону в`їзду на територію України. Свої вимоги мотивував тим, що 04 липня 2022 року заступником начальника відділу протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області Гулящим В.І. прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в країну походження та зобов`язано його покинути територію України у термін до 15 липня 2022 року, а також заборону в`їзду на територію України на 3 (три) роки терміном до 04 липня 2025 року громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене рішення позивачу не оголошувалось та не вручалось. Позивач зазначає, що під час прийняття спірного рішення відповідачем не було враховано, що позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою України ОСОБА_2 та мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, цивільна дружина позивача вагітна та перебуває на обліку у жіночій консультації. Також, під час прийняття спірного рішення був відсутній перекладач. Спірне рішення є протиправним, оскільки у спірному рішенні відсутні підстави щодо подальшої заборони в`їзду позивачу на територію України. У зв`язку з чим просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 04 липня 2022 року про примусове повернення з України та заборону в`їзду на територію України.

Позивач в судове засідання в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював Черниш Є.А .

Представник позивача Черниш Є.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області Хоржевський Д.Е. позовні вимоги не визнав. Пояснив, що позивач порушив чинне законодавство, не вчиняв будь-яких дій щодо отримання дозволу на проживання в Україні, що стало підставою для прийняття спірного рішення. Також позивач офіційно не зареєстрував шлюб.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що з 2014 року знаходиться з позивачем у фактичних шлюбних відносинах, мають двох спільних дітей. У теперішній час вона вагітна третьою дитиною. Позивач відмовився від громадянства Грузії, але в Україні йому відмовили у наданні громадянства України. Позивач не знає української мови, не може писати українською мовою.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянином Грузії (а.с. 17-21, 22).

04 липня 2022 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Ковригіним О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні (а.с. 52-53).

04 липня 2022 року постановою заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Петрова Д.В. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн. в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с.54-55).

04 липня 2022 року заступником начальника відділу протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області Гулящим В.І. прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в країну походження та зобов`язано його покинути територію України у термін до 15 липня 2022 року, а також заборону в`їзду на територію України на 3 (три) роки терміном до 04 липня 2025 року громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 56-57).

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 04 липня 2022 року про примусове повернення з України та заборону в`їзду на територію України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час прийняття спірного рішення був відсутній перекладач, а також, спірне рішення позивачу не оголошувалось та не вручалось. Крім того, позивач з 18 жовтня 2006 року вийшов з громадянства Грузії.

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду довідку Консульської служби Посольства Грузії від 19 вересня 2022 року (а.с. 23).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Представник відповідача не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно частини 3 статті 3 вказаного Закону зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 23 Закону № 3773-VI передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Пунктом 2.5. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119 передбачено, що рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 6). Рішення про примусове видворення виносить адміністративний суд у присутності затриманого.

У разі відмови іноземця від підпису посадова особа робить запис про це в рішенні про примусове повернення, нижче ставляться підписи перекладача та законного представника (у разі їх наявності). У разі відсутності перекладача та законного представника такий запис робиться в присутності двох понятих ( п.2.6.).

Відповідно до ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 011074 від 04 липня 2022 року вбачається, що позивач українську мову розуміє та не потребує послуг перекладача (а.с. 52-53).

Крім того, зі змісту письмових пояснень позивача від 04 липня 2022 року вбачається, що позивач українську мову розуміє та не потребує послуг перекладача (а.с. 51).

Також в матеріалах справи міститься письмова розписка про отримання позивачем копії спірного рішення, яка також містить відмітку про відсутність необхідності наявності перекладача (а.с. 58).

Щодо твердження позивача про вихід з громадянства Грузії, суд вважає таке.

В письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, позивач вказав, що з питань отримання посвідки на тимчасове проживання, оформлення дозволу на іміграцію в Україну, продовження строків перебування, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів не звертався. Після закінчення дозволеного строку перебування не виїхав з території України з власних переконань. Усвідомлював, що цим самим порушує міграційне законодавство України (а.с.51).

Отже, позивачем порушено покладений на нього чинним законодавством України обов`язок дотримуватись вимог національного законодавства України.

Крім того, позивач зазначає, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою України, яка вагітна, а також має двох малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року про розірвання шлюбу, який був укладений між позивачем та ОСОБА_6 (а.с. 24), копію довідки Куріньківського старостинського округу Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області (а.с. 25), копію паспорту громадянки України ОСОБА_7 (а.с. 26-27), копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 28), копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 29), довідку жіночої консультації Комунального підприємства «Пирятинська лікарня» про перебування ОСОБА_7 на обліку з діагнозом: вагітність 12-13 тижнів (а.с. 30).

Щодо посилання позивача на перебування у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою України, яка вагітна та наявність двох малолітніх дітей суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

При цьому даний факт не спростовує встановлені порушення в діях позивача. Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17, справі № 522/14416/18.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 04 липня 2022 року в частині заборони в`їзду на територію України на 3 (три) роки терміном до 04 липня 2025 року громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає таке.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у спірному рішенні відсутні підстави щодо подальшої заборони в`їзду позивачу на територію України.

Зі змісту рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області № 481 від 20 березня 2023 року про заборону в`їзду в Україну вбачається, що підставою для заборони позивач в`їзду на територію України є невиконання постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

З урахуванням викладеного, перевіривши матеріали справи та спірне рішення відповідача, суд приходить висновку про відсутність у спірному рішенні жодних із підстав для заборони в`їзду в Україну, відсутність будь-якого належного обґрунтування необхідності застосування щодо позивача заборони подальшого в`їзду в Україну та відсутність посилання на підстави, якими керувався відповідач при прийняті рішення про встановлення заборони в`їзду в Україну громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на термін 3 (три) роки.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог громадянина Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України та заборону в`їзду на територію України частково: визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 04 липня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони в`їзду на територію України на 3 (три) роки терміном до 04 липня 2025 року громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В решті вимог відмовити.

Керуючись ст. 129 Конституції України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150, ст.ст. 2, 5, 6, 30, 72-77, 139, 241, 246, 255, 288, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Позовні вимоги громадянина Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України та заборону в`їзду на територію України задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 04 липня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони в`їзду на територію України на 3 (три) роки терміном до 04 липня 2025 року громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 31 травня 2023 року.

Суддя Н.Є.Арапіна