Справа № 160/12373/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 травня 2023 року Справа №160/12373/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши у письмовому провадженні питання про затвердження звіту Павлоградської міської ради про виконання судового рішення в адміністративній справі №160/12373/20 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю Три звезды про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала зазначена справа №160/12373/20.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю Три звезды про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Павлоградської міської ради щодо ненадання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Визнано противоправним та скасовано рішення Павлоградської міської ради від 18.08.2020 №2253-71/VІІ про відмову в наданні дозволу на складання технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0101 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Зобов`язано Павлоградську міську раду надати ФОП ОСОБА_1 дозвіл на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0101 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградської міської ради () понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 року апеляційну скаргу Павлоградської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року в адміністративній справі №160/12373/20 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року в адміністративній справі №160/12373/20 залишено без змін.

22.12.2021 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/12373/20 набрало законної сили.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №160/12373/20 задоволено. Зобов`язано Павлоградську міську раду відповідно до ст. 382 КАС України, протягом 60 днів з моменту отримання копії ухвали, подати до суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року по справі 160/12373/20.

Не погодившись з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 року, відповідачем подано апеляційну скаргу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022 року апеляційну скаргу Павлоградської міської ради залишено без задоволення. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 р. в адміністративній справі №160/12373/20 залишено без змін.

11.08.2022 року адміністративна справа 160/12373/20 повернута після розгляду з Третього апеляційного адміністративного суду та 11.08.2022 року передана судді Кальнику В.В. для розгляду заяви про встановлення судового контролю.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 року клопотання Павлоградської міської ради про продовження строку для надання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020р. у справі №160/12373/20 задоволено. Встановлено Павлоградській міській раді новий строк для надання звіту про виконання судового рішення у справі №160/12373/20 та зобов`язано Павлоградську міську раду подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення від 15.12.2020 року у справі №160/12373/20 у строк, що не перевищує шістдесяти днів з дня отримання даної ухвали.

09.11.2022 року від Павлоградської міської ради надійшов звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року у справі №160/12373/20, в якій міська рада просила надати додатковий час для надання звіту про виконання рішення суду по справі №160/12373/20, а саме, після закінчення воєнного стану в Україні.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 року клопотання Павлоградської міської ради про продовження строку для надання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020р. у справі №160/12373/20 задоволено частково. Павлоградській міській раді встановлено новий строк для надання звіту про виконання судового рішення у справі №160/12373/20. Зобов`язано Павлоградську міську раду подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення від 15.12.2020 року у справі №160/12373/20 у строк, що не перевищує шістдесяти днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 року відмовлено в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі №160/12373/20.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року в задоволенні заяви Павлоградської міської ради про відстрочення виконання рішення суду у справі №160/12373/20 відмовлено.

30.12.2023 року до суду від Павлоградської міської ради надійшов звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року по справі №160/12373/20.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 року Павлоградській міській раді встановлено новий строк для надання звіту про виконання судового рішення у справі №160/12373/20. Зобов`язано Павлоградську міську раду повідомити Дніпропетровський окружний адміністративний суд про виконання рішення від 15.12.2020 року у справі №160/12373/20, протягом 10-ти днів з дня проведення сесії Павлоградської міської ради, але не пізніше 01.04.2023 року.

31.03.2023 року до суду від Павлоградської міської ради надійшов звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року по справі №160/12373/20.

У звіті про виконання судового рішення, який надійшов до суду 31.03.2023, представник міської ради вказує, що на сесії 14.03.2023 року рішення не прийнято, оскільки рішення необхідну кількість голосів не набрало. Також просив продовжити строк надання звіту про виконання рішення суду.

08.05.2023 року адміністративна справа №160/12373/20 була повернута після розгляду з Третього апеляційного адміністративного суду та у зв`язку з необхідністю розгляду звіту про виконання рішення суду від 31.03.2023 року, 08.05.2023 року передана судді Кальнику В.В.

Розглянувши питання про виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року по справі №160/12373/20 не виконано міською радою ні у встановлений судом строк, ні протягом досить тривалого часу. Будь-яких інших заходів, спрямованих на виконання судового рішення, окрім винесення питання на розгляд сесії та особистим голосування "за", міською радою та його головою не вчинялось.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Невиконання рішення суду на протязі тривалого часу є порушенням права на справедливий судовий розгляд, що є порушенням Конвенції по правам людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі змісту цієї норми, вона не обмежує право суду щодо застосування заходів судового контролю стадією судового розгляду, відтак, не виключає можливості вживати їх вже після прийняття рішення або коли рішення набрало законної сили. Зазначений інститут процесуального права покликаний сприяти своєчасному виконанню рішень судів і стимулювати суб`єктів влади діяти добросовісно, не ухиляючись від виконання приписів закону.

Велика Палата Верховного суду в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17 дійшла висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю у формі зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду, за заявою позивача, поданою вже після набрання рішенням законної сили. Таким чином, Верховний Суд сформував правову позицію, яка відповідає змісту та призначенню ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, як однієї з гарантій того, що судові рішення повинні виконуватись належним чином.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з положеннями ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до т.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно доприписів ст.5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Особи, які привласнили функції суду, несуть відповідальність, установлену законом.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами позамежами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Аналіз зазначених вище положень чинного законодавства та судових рішень вказує на те, що для виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не потрібно жодних рішень інших органів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Суд зазначає, що головною метою судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає перш за все в реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання. Кожен судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення в спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після рішення публічно-правового спору та набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль в реалізації сторонами прав і законних інтересів, з приводу захисту яких він прийняв судове рішення. Від здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення безпосередньо залежить ефективність правосуддя. Адже головним ефектом судового рішення повинно бути його ефективність у відновленні порушених прав і свобод особистості.

Таким чином, застосування механізмів судового контролю сприяє забезпеченню ефективності судового рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (право на ефективний засіб правового захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", одним із основних принципів місцевого самоврядування є принцип законності, що включає безумовне виконання судових рішень, які набрали законної сили. В статті 42 Закону встановлені повноваження сільського, селищного, міського голови до яких, зокрема належить забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади. Зазначене повноваження безумовно включає забезпечення організації виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Крім того, згідно з цією статтею, сільський, селищний, міський голова організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого органу; підписує рішення ради та її виконавчого органу; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, громадянами; укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори; видає розпорядження у межах своїх повноважень та здійснює інші повноваження. Згідно з ч.5 ст.42 цього Закону, сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. В ст. 12 Закону встановлено, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села, селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Конституційний Суд України в рішенні від 06.07.1999 року № 7-рп/99 наголосив, що міський голова - це головна посадова особа територіальної громади міста (абзац 3 пункту 4 мотивувальної частини). У пункті 1 резолютивної частини вказаного рішення, Конституційний Суд України вказав, що положення ст. 12, частин 3 - 6 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в контексті статті 141 Конституції України треба розуміти так, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою відповідної територіальної громади з представницьким мандатом.

Згідно з ст. ст. 1, 10 Закону, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Отже, з наведених норм слідує, що міський голова м. Павлоград є головною посадовою особою територіальної громади м. Павлоград, яку, в свою чергу представляє Павлоградська міська рада, як орган місцевого самоврядування.

Тому, з урахуванням вищенаведених норм та їх офіційного роз`яснення Конституційним Судом України, зважаючи на функції та повноваження сільського, селищного, міського голови, закріплені в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні", керівником Павлоградської міської ради є саме міський голова м. Павлоград, який є відповідальним за виконання судового рішення.

Крім того, з вищенаведених норм вбачається, що у міського голови достатньо засобів та важелів для організації виконання судового рішення, якими в даному випадку міський голова не скористався, та, враховуючи специфіку роботи ради, обмежився винесенням питання на розгляд відповідних сесій. При цьому, відповідно до ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міський голова має повноваження, зокрема, скликати сесії ради, вносити пропозиції та формувати порядок денний сесій ради і головувати на пленарних засіданнях ради, а також інші повноваження.

Суд приймає до уваги, що відповідачем не заперечується факт невиконання ним рішення суду, а також те, що з моменту подання клопотання про надання додаткового строку пройшло достатньо часу для такого виконання.

Суд також бере до уваги висновки постанови Касаційного кримінального суду від 02 квітня 2020 року по справі № 349/1531/17, де зазначено, що: «з огляду на ч. 1 ст.12, ч. 4 ст.42 Закону України «Про місцевесамоврядування в Україні», положення пунктів 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд дійшов мотивованого висновку про те, що для виконання судового рішення жодних інших рішень жодних органів не потрібно, а тому внесення на розгляд сесії сільської ради питання про виконання рішення суду не ґрунтується на законі і є способом уникнення від відповідальності за невиконання рішення суду.

Відтак, суд вважає помилковими доводи представника Павлоградської міської ради про те, що можливість виконання судового рішення залежить виключно від рішення сесії Павлоградської міської ради.

Посилання відповідача на те, що у раді не вистачає необхідної кількості голосів для прийняття рішення, є також безпідставним, адже відсутність достатньої кількості голосів колегіального органу для прийняття рішення, яке зобов`язав прийняти суд, не може визнаватись причиною, яка унеможливлює виконання судового рішення, яке в силу приписів статті 370 КАС України, є обов`язковим для виконання для всіх учасників справи.

Для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням. Відповідач не надав суду жодних доказів, що свідчать про поважність причин невиконання судового рішення чи іншої непереборної обставини, що унеможливила належне та своєчасне виконання рішення суду, яке є обов`язковим до виконання на всій території України, враховуючи те, що Павлоградською міською радою неодноразово проводилися пленарні засідання.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, суд має встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", яке набуло статусу остаточного 15.01.2010 року, констатовано систематичне невиконання в Україні рішень національних судів. З огляду на суть порушення суд зобов`язав державу, зокрема, невідкладно запровадити ефективний засіб юридичного захисту (або комплекс таких засобів), який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішення національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Враховуючи вищевикладене, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті звіту від 31.03.2023 року та встановити новий строк для подання звіту про виконання судового рішення від 15.12.2020 року в адміністративній справі № 160/12373/20 - протягом 10-ти днів з дня проведення сесії Павлоградської міської ради, але не пізніше 01.07.2023 року.

Керуючись статтями 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні звіту Павлоградської міської ради від 31.03.2023 року - відмовити.

Встановити Павлоградській міській раді новий строк для надання звіту про виконання судового рішення у справі №160/12373/20.

Зобов`язати Павлоградську міську раду повідомити Дніпропетровський окружний адміністративний суд про виконання рішення від 15.12.2020 року у справі №160/12373/20, протягом 10-ти днів з дня проведення наступної сесії Павлоградської міської ради, але не пізніше 01.07.2023 року.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник