Справа № 140/14532/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/14532/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач1, в/ч НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач2, в/ч НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення у періоди з січня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по серпень 2016 року та з травня 2017 по жовтень 2019 року;

зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди з січня 2015 року по жовтень 2015 року, з січня 2016 року по серпень 2016 року та з травня 2017 по жовтень 2019 року;

визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення у періоди з вересня 2016 року по квітень 2017 року;

зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року;

визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_3 щодо невиплати при звільненні компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу частини;

зобов`язання в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити, з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу частини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2004 року проходив військову службу за контрактом у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України. Військову службу проходив у в/ч НОМЕР_4 , в/ч НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_5 .

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України від 05.05.2017 №103-ос ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу загону та на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України від 15.07.2020 №247-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення.

У період з 16.07.2020 по 05.08.2021 позивач проходив військову службу у НОМЕР_6 прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника НОМЕР_6 прикордонного загону №351-ос від 23.06.2021 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас з посади інспектора прикордонної служби II - категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), та відповідно до витягу з наказу №396-ос від 12.07.2021 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до розрахунку нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2015 по липень 2020 в/ч НОМЕР_1 не здійснювала нарахування та виплату індексації з січня 2015 року та до жовтня 2015 року, з січня 2016 року до жовтня 2019 року, оскільки видатки на виплату індексації передбачені не були.

Тобто в період проходження військової служби, а саме: з січня 2015 року та до жовтня 2015 року, з січня 2016 року до жовтня 2019 року відповідачами не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

Крім того, позивач зазначив, що при звільненні з військової служби в/ч НОМЕР_3 не виплатила грошову компенсацію вартості речового майна, яка належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви в частині позовних вимог від 19.01.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_3 в частині визнання протиправними дій щодо невиплати при звільненні компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу частини; зобов`язання в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити, з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу частини, повернуто позивачеві (а.с.54-55).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.56).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.68-72) відповідач2 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що НОМЕР_7 прикордонний загін (в/ч НОМЕР_2 ) є установою, що фінансується з державного бюджету і як розпорядник бюджетних коштів, відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України, може брати бюджетні зобов`язання та провадити видатки лише в межах бюджетних асигнувань. Стаття 27 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачає, що фінансування діяльності Державної прикордонної служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідно до підпунктів 3, 4, 5 пункту 5 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №533 Адміністрація Державної прикордонної служби з метою організації своєї діяльності: організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Державної прикордонної служби, органах Державної прикордонної служби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів; контролює діяльність органів Державної прикордонної служби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління. В свою чергу, відповідно до пункту 1 розділу IV Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 30.11.2018 №971, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26.12.2018 за №1468/32920, фінансування діяльності органу охорони державного кордону здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідач1 у відзиві (а.с.68-72) позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що позивач виключений із списків в/ч НОМЕР_1 15.07.2020, в позові порушує питання бездіяльності, яка виникла під час проходження служби у в/ч НОМЕР_1 , проте звернувся з позовом до суду лише в листопаді 2021 року. Також представник в/ч НОМЕР_1 посилається на те, що кошторисні призначення військової частини в зазначений період не передбачали кошти для виплати індексації грошового забезпечення. Вважає, що в/ч діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 провадження у даній справі було зупинене (а.с.80).

21.03.2023 суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі (а.с.88).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу, зокрема, у в/ч НОМЕР_1 в період з 12.07.2005 по 27.06.2015, з 05.05.2017 по 15.07.2020, у в/ч НОМЕР_2 з 17.08.2016 по 04.05.2017, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_8 (а.с.16-18).

Згідно з розрахунком нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по липень 2020 року, наданим в/ч НОМЕР_1 на запит представника позивача адвоката Хвищук Н.В., загальна сума нарахованої індексації становить 39713,90 грн, з яких позивачу виплачено в листопаді та грудні 2015 року, а також в період з листопада 2019 року по липень 2020 року індексацію в загальній сумі 5347,56 грн, при цьому сума, що належить до виплати, становить 34366,34 грн (а.с.107).

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_2 про нараховану та невиплачену індексацію ОСОБА_1 з вересня 2016 року по квітень 2017 року сума виплаченої індексації становить 0,00 грн, при цьому всього до виплати належить 8624,18 грн (а.с.96).

З огляду на невиплату відповідачами індексації грошового забезпечення позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III (далі Закон №2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону №2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частини друга і третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Як визначено у статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом України від 24.12.2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону №1282-XII цифри «101» замінено цифрами «103».

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приписами частини другої статті 5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 9 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі Порядок №1078).

Як встановлено пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (пункт 6 Порядку №1078).

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Положеннями Закону №1282-XII та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до підприємства, установи, організації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

Отже, відсутність у відповідачів бюджетних видатків не може порушувати право позивача на виплату індексації грошового забезпечення.

Водночас суд зазначає, що згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018 підвищено розміри посадових окладів усіх військовослужбовців, в тому числі і позивача, отже у березні 2018 року індексація доходів не проводиться, а обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації відповідно до вимог п.5 Порядку №1078 здійснюється з наступного місяця.

В свою чергу за офіційними даними Держстату розмір індексів споживчих цін становив: у квітні 2018 року - 100,8; у травні 2018 року - 100,0; у червні 2018 року - 100,0; у липні 2018 року 99,3; у серпні 2018 року - 100,0, у вересні 2018 року - 101,9, у жовтні 2018 року - 101,7 величина індексу споживчих цін за наростаючим підсумком з базового періоду, яким для позивача є березень 2018 року (базовий індекс 100 відсотків) по листопад 2018 року включно, не перевищила поріг індексації, який встановлений в розмірі 103 відсотків.

Згідно з абзацу 5 пункту 1-1 Порядку №1078 для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Оскільки, лише у листопаді 2018 року індекс споживчих цін за вказаний місяць склав 103,7% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7%), право військовослужбовців на отримання індексації грошового забезпечення, з урахуванням приписів абзацу 5 пункту 1-1 Порядку №1078, виникло у грудні 2018 року.

Отже, враховуючи ту обставину, що з квітня 2018 року по жовтень 2018 року величина індексу споживчих цін не перевищувала поріг індексації, тому з березня 2018 року по листопад 2018 року включно підстави для нарахування та виплати індексації відсутні, з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_1 про виплату індексації грошового забезпечення в період з березня по листопад 2018 року є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Разом з тим, суд зазначає, що в/ч НОМЕР_1 частково провела позивачу виплату індексації грошового забезпечення, при цьому в матеріалах справи відсутні докази того, за які періоди (місяці) індексація виплачена, а за які ні, лише з розрахунку нарахування індексації вбачається наявна заборгованість по її виплаті.

Крім того, при вирішенні даного спору суд враховує, що відповідачі провели нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_2 та розрахунком в/ч НОМЕР_1 , проте не здійснили її виплати, що в свою чергу свідчить про відсутність бездіяльності відповідачів у не нарахуванні індексації.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надані суду статтею 245 КАС України повноваження, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача1 щодо неповної виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з січня 2015 року по серпень 2016 року, з травня 2017 по лютий 2018 року, з грудня 2018 року по липень 2020 року, зобов`язання відповідача1 виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказані періоди з урахуванням виплачених сум; визнання протиправною бездіяльності відповідача2 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з вересня 2016 року по квітень 2017 року, зобов`язання відповідача2 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказані періоди.

В адміністративному позові позивач просив стягнути з відповідачів солідарно понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Однак, в порушення вимог частини четвертої статті 134, частини сьомої статті 139 КАС України позивач не подав суду доказів, які підтверджують понесення зазначених витрат на правову допомогу у вказаному розмірі, окрім договору про надання правової допомоги від 03.09.2021 №03-09/01, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Дженерал Лігал Груп», пунктом 5.1 якого чітко зазначено, що за надану правову допомогу клієнт сплачує гонорар, розмір якого визначається додатковою угодою.

Матеріали справи не містять додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, детального опису наданих адвокатом послуг, доказів оплати таких послуг тощо, хоча в позові позивач стверджував, що документи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу будуть надані суду в ході розгляду справи.

Отже, заявлені до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн відшкодуванню з відповідачів не підлягають з огляду на відсутність належних та допустимих доказів їх понесення позивачем.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неповної виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з січня 2015 року по серпень 2016 року, з травня 2017 по лютий 2018 року, з грудня 2018 року по липень 2020 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з січня 2015 року по серпень 2016 року, з травня 2017 по лютий 2018 року, з грудня 2018 року по липень 2020 року, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 );

Відповідач1: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 );

Відповідач2: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій