Справа № 161/11451/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/11451/22 пров. № А/857/5290/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за його позовом до Виконавчого комітету Торчинської селищної ради Волинської області про скасування постанови та рішення,

суддя(і) у І інстанції Присяжнюк Л.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 15 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив скасувати рішення Виконавчого комітету Торчинської селищної ради Волинської області від 09 серпня 2022 року № 95 та постанову адміністративної комісії від 20 липня 2022 року № 4.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2022 року було відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та запропоновано позивачу подати клопотання про поновлення такого строку на протязі десяти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року у справі № 161/11451/22 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуто недоліків позовної заяви, оскільки не подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на виконання ухвали від 14 грудня 2022 року подав заяву від 03 січня 2023 року, у якій зазначив причини пропуску строку та обґрунтував підстави його поновлення. Разом із тим, ознайомившись 02 березня 2023 року з матеріалами справи, не виявив поданих ним документів. У підтвердження наведеного ОСОБА_1 додав копію поштової квитанції про направлення своєї заяви на виконання ухвали від 14 грудня 2022 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються Кодексом адміністративного судочинства України.

Як передбачено частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з частиною 3 статі 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Положеннями частини 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини 3 та 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Така правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 140/2046/19.

Частиною 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, у випадку встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду та з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд має надати позивачу можливість подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності причин такого пропуску.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09 грудня 2020 року у справі № 560/2727/19.

Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою від 14 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху з підстав пропуску останнім строку звернення до суду.

Вказану ухвалу позивач отримав 27 грудня 2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційним судом встановлено, що на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 14 грудня 2022 року позивачем 03 січня 2023 року, тобто у наданий судом строк, направлено до Луцького міськрайонного суду Волинської області заяву з додатками, що підтверджується поштовою квитанцією.

Разом із тим, оскаржуваною ухвалою від 15 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду на підставі частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із тим, що той не усунув недоліків своєї позовної заяви.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини та наведені правові норми, на переконання апеляційного суду, викладений в ухвалі від 15 лютого 2023 року висновок суду про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви з посиланням на частину 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України є передчасними.

Відповідно до приписів частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при залишенні без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, а тому оскаржувану ухвалу від 15 лютого 2023 року слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року у справі № 161/11451/22 та направити справу для продовження розгляду до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 31 травня 2023 року.