Справа № 420/12139/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 травня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Скупінська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Одеській області (65000, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення від 04.11.2015, поновлення на роботі

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 26 травня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеської області №1422 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектора дільничних інспекторів міліції Ренійського РВ ГУМВС України в Одеської області з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів);

2. Поновити майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектора дільничних інспекторів міліції Ренійського РВ ГУМВС України в Одеської області з 06.11.2015.

Відповідно до п.п.3,5,6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись зі змістом позову, суддя дійшов висновку, що він не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах міліції 04.11.2015.

З даним позовом про оскарження звільнення з посади позивач звернувся до суду 26 травня 2023 року, тобто з пропуском місячного строку на звернення до суду.

До позовної заяви ОСОБА_1 додано заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду. В поданій заяві позивач зазначає наступне.

17 травня 1999 року позивач був прийнятий на роботу до Ренійського РВ УМВС України в Одеської області на посаду помічника дільничного інспектора. В 2014 році на дострокових виборах, позивач був обраний сільським головою Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, а на наступних чергових виборах в 2015 році, позивач знову був обраний головою цієї ради. Наказом Головного управління Національної поліції України в Одеської області від 24.06.2014, у зв`язку з обранням позивача сільським головою Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, він був звільнений з посади та відряджений до Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області із залишенням у кадрах МВС України. 29.10.2020 у зв`язку з проведенням чергових місцевих виборів, з наближенням строку припинення повноважень голови сільської ради та для зібрання документів для призначення пенсії, запросив у Головного управління Національної поліції України в Одеської області копію своєї особистої справи. Листом голови ліквідаційної комісії від 03.11.2020, позивачу була надана копія послужного списку та витягу з наказу №1422 о/с від 04.11.2015 згідно якого його, через скорочення численності штатів звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил. Враховуючи те, що позивач не знав про своє звільнення та до цього не отримував жодних повідомлень про винесення цього наказу, він, з метою перевірки цих обставин, вважаючи що вони є помилковими, повторно особисто звернувся до керівника Головного управління Національної поліції України в Одеської області із зверненням про надання трудової книжки та військового квітка. В той же день позивач отримав трудову книжку та військовий квіток, в яких також зазначались відомості про його звільнення.

У січні 2021 року позивач, в особі свого представника ОСОБА_2 , звертався із заявою до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління МВС України в Одеської області №1422 о/с від 04.11.2015, та поновлення на посаді начальника сектора дільничних інспекторів міліції Ренійського РВ ГУМВС України в Одеської області. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року по справі №420/433/21 позовна заява залишена без руху, та надано строк для усунення недоліків. Увесь цій час справою позивача займався його представник ОСОБА_2 . Позивач неодноразово звертався до представника з метою дізнатися про результати розгляду справи, однак ОСОБА_2 завіряв, що справа знаходиться у стадії розгляду. З метою подальшого вирішення питання позивач звернувся до адвоката Куйтуклу Віктора Дорофійовича, з яким 23 грудня 2021 року склав угоду про надання правової допомоги. Ознайомившись з матеріалами адміністративної справи справі №420/433/21, представник ОСОБА_3 повідомив позивача про те, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року по справі №420/433/21 позовна заява залишена без руху, та надано строк для усунення недоліків. У зв`язку з тим, що позивач особисто не отримав ухвалу суду про залишення позову без руху, та надання строку для усунення недоліків, а представник ОСОБА_2 про це не повідомив, позивач не мав можливості усунути недоліки та направити до суду позовну заяву з усуненими недоліками. Ухвалою від 15.03.2021 по справі №420/433/21 позовна заява ОСОБА_1 про скасування наказу та поновлення на роботі була повернута позивачу.

З того часу справою позивача займався адвокат Куйтуклу В.Д., однак в ході підготовки матеріалів та позовної заяви, адвокат Куйтуклу В.Д. був позбавлений адвокатського свідоцтва і позивач знов залишився без представника та без можливості отримання правової допомоги.

9 січня 2023 року позивач звернувся із заявою до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправним скасування наказу Головного управління та Міністерства внутрішніх справ України в Одеської області №1422 о/с від 04.11.2015 в частині звільнення його з 06.11.2015 у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), та поновлення на посаді заступника начальника сектора дільничних інспекторів міліції Ренійського РВ ГУМВС України в Одеської області з 06.11.2015. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/511/23 від 16 січня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та запропоновано протягом десяти з дня вручення ухвали звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку та усунути недоліки позовної заяви. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/511/23 від 17.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді повернуто без розгляду.

Надавши правову оцінку викладеним в заяві обставинам, які ОСОБА_1 вважає обґрунтованими для визнання поважними причини пропуску ним строку на звернення до суду, суддя зазначає таке.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

У справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби спеціальним строком для звернення до суду є місячний строк, установлений частиною п?ятою статті 122 КАС України, який має перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у ч.2 ст.122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Національні суди повинні враховувати можливість заявника ефективно представляти себе у суді (рішення Європейського суду з прав людини від 07 травня 2002 року у справі «Мак-Вікар проти Сполученого Королівства», заява № 46311/99, пункти 48 - 62; від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл і Морріс проти Сполученого Королівства», заява № 68416/01, пункт 61).

Держава не відповідальна за професійний юридичний захист особи у цивільній справі, незалежно від того, на яких умовах надається правова допомога - на умовах безкоштовної чи оплатної правової допомоги адвоката, крім особливих обставин (рішення ЄСПЛ від 30 березня 1999 року у справі «Tuzinski проти Польщі», заява № 40140/98, умови визначення про неприйнятність).

В обов`язки держави також не входить забезпечення необхідного балансу між ефективним доступом до суду з одного боку, та незалежністю професії юриста з іншого (рішення ЄСПЛ від 22 березня 2007 року у справі «Старощик проти Польщі», заява № 59519/00, пункт 135).

Верховний Суд, з урахуванням висновків ЄСПЛ, зазначає, що суди у справах не оцінюють професійність, якість чи своєчасність правової допомоги, яка перешкодила особі, якій вона надається, отримати ефективний доступ до суду.

Позивач не навів обставин, які б свідчили про те що, він не мав можливості у встановлений строк звернутися до суду у будь-який зручний для нього спосіб, зокрема засобами дистанційного зв`язку (на офіційну електронну або поштову адресу Одеського окружного адміністративного суду, через підсистему «Електронний суд»), та не надав доказів на їх підтвердження.

До того ж, ОСОБА_1 є колишнім працівником органів внутрішніх справи, фаховим юристом, що свідчить про наявність в нього певних знань які дають можливість здійснити захист своїх прав у судовому порядку, у тому числі, вчасно звернутися до суду.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю треба розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників процесу, заборону зловживати наданими правами.

Позивач з листопада 2020 року обізнаний про факт його звільнення, мав об`єктивну можливість у межах розумних строків подати до суду відповідний позов, проте подав зі спливом тривалого часу.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що немає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду, оскільки наведені ним обставини вже розглядались судом у справах №420/433/21 та № 420/511/23 та наразі судом не виявлено нових підстав для визнання поважними причини пропуску ним строку на звернення до суду з даними вимогами.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Крім того, суддя звертає увагу позивача на те, що звільнений він був Головним управлінням МВС в Одеській області, а не ГУНП в Одеській області. Тобто, позивачу слід перевірити належність саме ГУНП в Одеській області в якості відповідача по справі.

Згідно з ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного суддя зазначає, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду заяви про поновлення строку на звернення до суду із наведенням підстав для такого поновлення та визначення складу учасників справи.

Зазначені вище недоліки перешкоджають відкриттю провадження у справі, а тому позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків.

Суддя вважає за достатнє встановити позивачу 10-денний строк для усунення.

Керуючись ст.ст.121, 122, 160, 161, 169 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення від 04.11.2015, поновлення на роботі залишити без руху.

Встановити позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА