Справа № 580/5265/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5265/22 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 13.05.2022, яким скасовано рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 16.04.2020 про набуття позивачкою громадянства України за територіальним походженням;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 12.09.2022 №28 про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачці разом з її неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 31.01.2014 та скасування посвідки на постійне місце проживання позивачки серія НОМЕР_1 від 11.03.2014.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, оскаржувані рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою російської федерації, разом з її неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1 23.11.2013 звернулась до Черкаського РВ УДМС у Черкаській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну разом зі своїми неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2

УДМС у Черкаській області 31.01.2014 надано дозвіл на імміграцію в Україну громадянці російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з її неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим позивачку 11.03.2014 документовано посвідкою на постійне проживання серія НОМЕР_1 та у розділі якої «відомості про дітей до 16 років» було внесено записи про її неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач подала до управління Державної міграційної служби України в Черкаській області заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням до якої також додала письмове зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство російської федерації.

Позивач разом з її дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 16.04.2020 набули громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

У подальшому, 13.05.2022 управлінням Державної міграційної служби України в Черкаській області скасовано рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 16.04.2020 про набуття ОСОБА_4 громадянства України за територіальним походженням, у зв`язку з тим, що вона не виконала подане відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про громадянство України» зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України.

Управлінням Державної міграційної служби України в Черкаській області 12.09.2022 прийнято рішення №28 про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачці разом з її неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 31.01.2014, а також скасовано посвідку на постійне місце проживання позивачка серії НОМЕР_1 від 11.03.2014.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позивачка у строк до 16.04.2022 повинна була подати до уповноваженого органу України документ про припинення громадянства російської федерації, виданий її уповноваженим органом, однак у визначений дворічний термін не виконала свого зобов`язання.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Щодо скасування рішення про набуття громадянства України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення визначає Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон № 2235-III).

Згідно пункту 1 частини першої статті 2 цього Закону законодавство України про громадянство ґрунтується, окрім іншого, на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно частини першої статті 8 Закону № 2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону № 2235-III рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для набуття іноземцем громадянства України є припинення ним іноземного громадянства. У разі невиконання такого зобов`язання протягом двох років, рішення оформлення набуття громадянства України підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, набувши 16.04.2020 громадянства України позивач зобов`язалася протягом двох років, тобто до 16.04.2022 припинити громадянство російської федерації, проте цього обов`язку не виконала.

Самостійне виховання доньок, їх навчання в Україні, захворювання батька, непрацевлаштування та облік у центрі зайнятості не розцінюються судом як обставини, які перешкодили припиненню іноземного громадянства. Суд першої інстанції також вірно відхилив посилання позивача на початок 24.02.2022 повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на територію України як перешкоди у припиненні іноземного громадянства, оскільки позивачкою не додано жодних доказів вчинення нею будь-яких дій для припинення іноземного громадянства (зокрема, не надано доказів її звернення до уповноваженого органу держави її громадянства із клопотанням про припинення іноземного громадянства у контексті наявності незалежних від позивачки причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що у відповідача були наявні законні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення про скасування рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 16.04.2020 про набуття громадянства України за територіальним походженням.

Щодо скасування дозволу на імміграцію.

У відповідності до частин другої, третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-III (далі - Закон № 2491-III).

За визначенням статті 1 цього Закону імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Скасовуючи дозвіл на імміграцію та посвідку на постійне проживання, відповідач в оскаржуваному рішенні послався на пункт 6 частини першої статті 12 Закону № 2491-III, а також підпункт 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (далі - Порядок №321).

Так, згідно підпункту 1 пункту 64 Порядку № 321 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 12 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо в інших випадках, передбачених законами України.

Відтак, підстава, за якої відповідачем скасовані дозвіл на імміграцію та посвідку на постійне проживання не мають конкретної причини, а містять лише відсилання на інші випадки, передбачені законами України. Однак, ні в оскаржуваному рішенні, ні під час судового розгляду відповідач такий конкретний «інший випадок», який би був передбачений законами України як підстава для скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання не вказав.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що із обставинами набуття громадянства України, невиконанням обов`язку припинити іноземне громадянство, а також і скасування рішення про набуття громадянства України, норм чинного законодавства не пов`язують підстави для скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання не вказав.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 12.09.2022 №28 про скасування дозволу на імміграцію в Україну прийняте за відсутності на це правових підстав, а тому підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає частковому скасуванню, а позов частковому задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 12.09.2022 №28 «про скасування дозволу на імміграцію в Україну».

У скасованій частині ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 12.09.2022 №28 «про скасування дозволу на імміграцію в Україну».

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких