Справа № 500/718/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/718/23

22 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Приватне мале підприємство "Лотос" до Львівської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство "Приватне мале підприємство "Лотос" з адміністративним позовом до Львівської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 листопада 2022 року з метою митного оформлення ввезеної на територію України рибної продукції, а саме: риба морожена, обрізі лосося (Salmo Salar), 2 сорт, дата виробництва - листопад 2022 року, вага нетто 2400,00кг, країна походження Норвегія, уповноваженим представником (далі по тексту - декларант) Приватного підприємства Приватне мале підприємство Лотос (далі по тексту - Підприємство) було подано електронну митну декларацію №22UA89U7 від 30.11.2022р. з вартістю товару згідно рахунку в сумі: 1,150 дол. США/кг.

Однак, після довготривалих консультацій між декларантом та митним органом, Відповідач прийняв спірне рішення №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом визначення вартості згідно із статтею 64 Митного кодексу України до суми 1,40 дол. США/кг аргументуючи наступним:

1) декларантом заявлено неповні та недостовірні відомості про митну вартість товару;

- подані до митного оформлення документуй * згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 та ч.3 статті 53 МКУ не містять всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

2) в поданих до митного оформлення товаро супровідних документах митним органом встановлено наступні розбіжності:

- у фактурі від 21.11.2022р. №227948 вказано замовлення 778088, яке до митного оформлення не подавалось;

- відповідно до вимог п.1.2. зовнішньоекономічного контракту №1-2020 від 13.01.2020р. продавець разом з іншими документами повинен передати покупцеві сертифікат якості виробника, однак такого не було надано;

- відповідно до п.5.2. зовнішньоекономічного контракту передбачено, що має бути передоплата, яка до митного оформлення не подавалась;

3) відсутні банківські платіжні документи, що унеможливлює перевірку правильності визначення митної вартості товару;

4) у графі 23 CMR відсутня інформація щодо перевізника;

5) декларантом не подано документів, що підтверджують транспортні витрати (транспортування та страхування);

6) заявлена митна вартість товару є нижчою, ніж вартість подібних товарів раніше ввезених на територію України.

Позивач з таким рішенням не погодився та вважає його протиправним, так як декларантом було надано усі документи передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом.

Ухвалою від 13.03.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 18.04.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 16.05.2023 о 11:15 год.

Ухвалою суду від 20.04.2023 доручено Тернопільському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання 16 травня 2023 року о 11:15 год. в режимі відеоконференції "EasyCon" в залі судових засідань №1, в приміщенні суду, розташованого за адресою: м.Тернопіль, вул.Кн.Острозького, 20.

Ухвалою суду від 16.05.2023, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, відкладено розгляд справи на 22.05.2023 о 11:30 год. та зобов`язано представника відповідача повторно надіслати відзив.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 16.05.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Так, за результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

1) у фактурі від 21.11.2022 №227948 зазначено замовлення 778088, яке до митного оформлення не подавалось;

2) відповідно до 1.2 контракту - продавець надає сертифікат якості виробника до митного оформлення не подавався;

3) відповідно до 5.2- та рахунку фактури має бути передоплати, яка до митного оформлення не подавалась;

Однак, жодного документу, що стосується оплати за товар позивачем надано не було, що підтверджується відомостями, внесеними в графу 44 митної декларації «Додаткова інформація /Поданідокументи /Сертифікати і дозволи» від 30.11.2022 №22UA89U7, в якій відомості про такі документи відсутні.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступні митні формальності: "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів", "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів" .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Пунктом 4 частини 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Таким чином, у випадку, якщо за умовами оплати товар мав бути оплачений до митного оформлення, банківські платіжні документи є обов`язковими до подання для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Однак такі документи не подано.

1) договір на перевезення вантажу до митного оформлення не надано;

На підтвердження витрат на транспортування позивачем до митної декларації було додано два документи: рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №417/2022 від 30.11.2022 та довідку про транспортні витрати №417 від 22.11.2022, видані директором TIMNRANS Sp z o.o.

Жодних інших документів, в тому числі й договору на перевезення подано не було, що підтверджується поданою позивачем 30.11.2022 митною декларацією № №22UA89U7, в графу 44 «Додаткова інформація/ Оформлені документи / сертифікати та авторизації» якої такі документи не внесені.

Таким чином, митний орган був позбавлений можливості перевірити факт наявності договірних відносин між позивачем та директором TIMNRANS Sp z o.o., наявність повноважень в останнього видавати підтверджуючі документи щодо вартості транспортування, та з`ясувати які складові митної вартості включені у вартість перевезення.

Відтак, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі- продажу товару.

У зв`язку з чим митним органом розпочато процедуру консультації та направлено декларанту вимогу щодо документального підтвердження числового значення визначеної митної вартості товару.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ (Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувало МД UA100130/2022/285019 від 16.11.2022 де вартість такого товару становить 1.40 дол.США за кг (даного виду товару).

З урахуванням наведеного, у зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, не наданням декларантом належних додаткових документів, митним органом цілком обґрунтовано прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару від №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022 року, відповідно до якого митну вартість скориговано на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(ґ) відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України».

Отже, документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані ПП «Приватне мале підприємство «Лотос» не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню.

Таким чином, зважаючи на викладене, Тернопільська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечила проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

В судовому засіданні 22.05.2023 здійснено перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 30 листопада 2022 року з метою митного оформлення ввезеної на територію України рибної продукції, а саме: риба морожена, обрізі лосося (Salmo Salar), 2 сорт, дата виробництва - листопад 2022 року, вага нетто 2400,00кг, країна походження Норвегія, уповноваженим представником (далі по тексту - декларант) Приватного підприємства Приватне мале підприємство Лотос (далі по тексту - Підприємство) було подано електронну митну декларацію №22UA89U7 від 30.11.2022р. з вартістю товару згідно рахунку в сумі: 1,150 дол. США/кг.

Статтею 49 Митного кодексу України зазначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України зазначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом, а ч.2 ст. 57 МКУ визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Однак, після довготривалих консультацій між декларантом та митним органом, Відповідач прийняв спірне рішення №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом визначення вартості згідно із статтею 64 Митного кодексу України до суми 1,40 дол. США/кг аргументуючи наступним:

1) декларантом заявлено неповні та недостовірні відомості про митну вартість товару;

- подані до митного оформлення документуй згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 та ч.3 статті 53 МКУ не містять всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

2) в поданих до митного оформлення товаросупровідних документах митним органом встановлено наступні розбіжності:

- у фактурі від 21.11.2022р. №227948 вказано замовлення 778088, яке до митного оформлення не подавалось;

- відповідно до вимог п.1.2. зовнішньоекономічного контракту №1-2020 від 13.01.2020р. продавець разом з іншими документами повинен передати покупцеві сертифікат якості виробника, однак такого не було надано;

- відповідно до п.5.2. зовнішньоекономічного контракту передбачено, що має бути передоплата, яка до митного оформлення не подавалась;

3) відсутні банківські платіжні документи, що унеможливлює перевірку правильності визначення митної вартості товару;

4) у графі 23 CMR відсутня інформація щодо перевізника;

5) декларантом не подано документів, що підтверджують транспортні витрати (транспортування та страхування);

6) заявлена митна вартість товару є нижчою, ніж вартість подібних товарів раніше ввезених на територію України.

Інших документів, зазначених у вимозі митниці, декларантом додатково не було надано.

Також, уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що до митного оформлення подані усі документи, які підтверджують заявлену митну вартість, згідно вимог статті 53, п. 2 Митного кодексу України, Інших додаткових документів не існує та не будуть подані.

Так, за результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 30.11.2022 № UA209000/2022/000186/2 митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно ст.64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації, яка наявна безпосередньо у Львівській митниці щодо оформлення даних товарів. Митна декларація яка слугувала джерелом №UA100130/2022/285019 від 16.11.2022 (копію надаємо), була оформлена митним органом, на момент прийняття рішення про коригування митної вартості посадова особа митниці мала повну інформацію щодо того, що: товар дійсно був увезений до України; митна вартість за відповідною митною декларацією не була в подальшому відкоригована; рішення про коригування митної вартості за даними партіями товарів не приймалися та, відповідно, до суду не оскаржувалися. Вказана декларація також містить конкретний опис товару та розпізнавальні особливості, якого стосується цінова інформація, а також інші обставини зовнішньоекономічної операції, зокрема такі як «Код товару», «Код країни походження» та інших характеристик товару, а також і часу імпорту. Позивач зазначає про те, що: «Відповідач, зазначивши у спірному Рішенні №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022 про проведення письмових консультацій з декларантом, не надав доказів того, що він їх провів у належний спосіб. Саме лише посилання на проведення консультацій не можна вважати таким, що відповідає нормам закону».

Не погоджуючись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, ч.1 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою .

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митому органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення

За приписами ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі "Оцінка товарів для митних цілей", згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 МК України митний орган має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб`єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

Оскільки декларант подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару (рибної продукції), і зазначені документи не містять розбіжностей щодо вартості та вказують, що їх дані піддаються обчисленню, то Відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Пункт 5 частини 2 статті 53 Митного кодексу України чітко зазначає, що інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару надаються за наявності, тобто їх відсутність жодним чином не впливає на визначення та підтвердження заявленої митної вартості товару.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до пункту 1.2. Договору №1-2020 продажу і поставки товару від 13.01.2021р. декларантом було надано в повному обсязі наступні документи:

CMR б/н від 22.11.2022р.;

Проформа №778088 від 21.11.2022 року;

інвойс №227948 від 21.11.2022 року;

прайс-лист б/н до інвойсу від 21.11.2022 року; пакувальний лист б/н до інвойсу BZ22 №0991; Сертифікат якості від 21.11.2022 року;

сертифікат походження AR516334537 від 21.11.2022 року;

санітарний та ветеринарний сертифікат на рибу та рибопродукти, що експортуються в Україну №0 від 21.11.2022 року;

митна декларація країни відправлення 196181 від 21.11.2022р.;

договір на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №15072022 від 15.07.2022р.;

рахунок на оплату №417/2022 від 30.11.2022р.;

довідка-про транспортні витрати №417від 22.11.2022р.; договір №1-2020 продажу і поставки товару від 13.01.2021р.

Оскільки декларант подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару (рибної продукції), і зазначені документи не містять розбіжностей щодо вартості та вказують, що їх дані піддаються обчисленню, то Відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Суд вважає, абсурдними є підстави, на які посилався митний орган при прийнятті спірного рішення щодо відсутність в поданих документах замовлення №778088. Суд звертає увагу, що замовлення - це внутрішній порядок формування товару Відправника і жодного відношення до вартості товару немає,» а тим паче являє собою інформацію, що не підлягає розголошенню. Такі як це є комерційна інформація Відправника - відображає відомості про виробничий процес.

Також наголошуємо, що декларантом під час митного оформлення товару було подано також і сертифікат якості до інвойсу №227948 від 21.11.2022р.

Суд вважає, що вказані митним органом підстави для коригування митної вартості імпортованого товару є абсурдними.

Також необґрунтованими є сумніви митного органу щодо вартості транспортних послуг.

Відтак, декларантом крім договору на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №15072022 від 15.07.2022р. було подано: - довідку про транспортні витрати №417 від 22.11.2022р., що підтверджує вартість транспортування до кордону 1500,00 євро (Буд+Мідсунд, Норвегія - Україна);

- рахунок на оплату №417/2022 від 30.11.2022 року, згідно якого вартість транспортування до кордону України становила 1500,00 євро, а по території України м/п Ягодин - м. Тернопіль - 150,00 євро.

Щодо відсутності у графі 23 CMR інформації про перевізника, суд звертає увагу, що такий наявний на CMR, яка подавалась при митному оформленні товару.

Все вищевказане свідчить про відсутність у поданих документах розбіжностей чи неточностей, а також, що у Відповідача були всі необхідні дані, які надавали йому можливість визначити митну вартість товару.

Отже, на думку суду, митним органом не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару.

Отже, митним органом не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару.

Підсумовуючи все вищезазначене, хочемо наголосити що наявність у митного органу обгрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією підставою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсності митної вартості товарів. Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.03.2020р. у справі № 540/2605/18 (провадження №К/9901/2407б/19), від 07.05.2020р. у справі №826/10527/17, від 02.07.2020р. у справі №803/916/17 (провадження №К9901/1137/17).

Все вищевказане- свідчить про відсутність у поданих документах розбіжностей чи неточностей, а також, що у Відповідача були всі необхідні дані, які надавали йому можливість визначити митнувартість товару.

Отже, митним органом не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару.

Також, митний орган приймаючи рішення про коригування заявленої митної вартості використовував цінову інформацію з центральної бази даних ЄАІС, оскільки заявлені ціни на товари, на думку митниці, є нижчими від цін за аналогічні товари, які вже є в єдиній автоматизованій інформаційній системі. Однак, це не є та не може бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог Митного кодексу України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Так, Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 р. у справі № 820/9195/15 і від 28.08.2018 р. у справі № 810/3879/17 зазначив: "Сама лише наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить" Під ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів надані всі документально підтверджені дані про ціну договору".

Позивач не заперечує права митного органу упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважаємо, що при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України.

Відтак, відповідно до статті 55 МК України Відповідач має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з тим, ні в електронному запиті про надання додаткових документів від 30.11.2022 року, ні в спірному рішенні про коригування митної вартості Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації); не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах (хоча подані документи чітко визначають, що Позивач придбав товар: риба морожена, обрізі лосося (Salmo Salar), 2 сорт, країна походження Норвегія, вартістю 1,150 дол. США/кг).

Наведене дає підстави для висновку, що сумніви Відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. Разом з тим, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Суд вважає, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, Відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Суд вказує на те, що відповідач, зазначивши у спірному Рішенні №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022р. про проведення письмових, консультацій з декларантом, не надав доказів того, що він їх провів у належний спосіб. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 30 листопада 2022 року №UA209000/2022/000186/2, у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою Відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем не надано.

Суд вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у Рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Отже, підстави вважати, що рішення Відповідача про коригування митної вартості товарів від 30 листопада 2022 року №UA209000/2022/000186/2 є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2,4 частини другої статті 55 МК України у суді відсутні.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним на рівні 1,40 дол. США/кг (ЕМД від 16.11.2022р. №UA100130/2022/285019) внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом.

Оскільки Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у Рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, вважаємо, що Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022 року є необґрунтованими та безпідставними.

Також, приймаючи спірне рішення, митним органом також було порушено основні принципи здійснення митної справи, передбачені ст. 8 МК України, а саме:

-єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України;

-визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності.

Одним із обов`язків декларанта у випадках, визначених Митним кодексом України та Податковим кодексом України, є сплата митних платежів або забезпечення їх сплати відповідно до розділу X цього Кодексу (підпункт 4 частини першої статті 266 Митного кодексу України).

Пунктом 1 частини першої статті 279 МКУ встановлено, що базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є, зокрема для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.

Відповідно до підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (частина перша пункту 190.1 статті 190 МК України).

Відтак, в результаті винесеного Рішення про коригування митної вартості товару розмір митних платежів збільшився на суму 2925,21 грн. (дві тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 21 коп., (графа 48 МД №22UA46U9 від 30.11.2022р.)

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 2684,00 грн. згідно квитанції від 22.02.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000186/2 від 30.11.2022р.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Приватне мале підприємство "Лотос" понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривню 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Держмитслужби України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Приватне підприємство "Приватне мале підприємство "Лотос" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бродівська, 44,м. Тернопіль,Тернопільська область,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 21153067);

відповідач:

- Львівська митниця Держмитслужби (місцезнаходження/місце проживання: вул. Костюшка, 1,м. Львів,79013 код ЄДРПОУ/РНОКПП 43971343).

Головуючий суддя Подлісна І.М.