Справа № 300/2054/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" травня 2023 р. справа № 300/2054/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Романків Ігор Михайлович, 17.04.2023 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлену листом від 23.03.2023 № 1984-1770/К-02/8-0900/23;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023, зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач 13.02.2023 звернувся до відповідача із проханням зарахувати у подвійному розмірі до його страхового стажу період роботи у закладі надання психіатричної допомоги з 01.04.2004 по 31.01.2023, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку із незарахуванням даного стажу при призначенні пенсії та подальших перерахунках. Однак, пенсійним органом було відмовлено позивачу у здійсненні даного перерахунку, оскільки чинне законодавство не передбачає зарахування стажу роботи у психіатричних закладах у подвійному розмірі після 01.01.2004. Позивач вважає відмову відповідача, викладену у листі від 23.03.2023 № 1984-1770/К-02/8-0900/23 протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а. с. 42-43).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .
13.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у якій просив перерахувати розмір його пенсії, зарахувавши до страхового стажу у подвійному розмірі період його роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я з 01.09.2017 по 31.01.2023 (а. с. 13).
До заяви позивачем було долучено довідку від 07.02.2023 № 4, видану КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", відповідно до якої ОСОБА_1 з 01.02.1980 по теперішній час працює в КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", а робота за цей період дає право на подвоєння стажу згідно із статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а. с. 14).
Листом від 23.03.2023 № 1984-1770/К-02/8-0900/23 відповідач повідомив позивача, що при призначенні йому пенсії за віком до страхового стажу у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано період роботи в медичному закладі з 01.02.1980 по 01.12.1992, з 03.01.1993 по 30.01.1995, з 02.04.1995 по 30.06.1996, з 16.07.1996 по 12.09.2000, з 28.09.2000 по 21.10.2001 та з 06.11.2001 по 31.12.2003. Водночас, статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено зарахування в подвійному розмірі стажу роботи особам, які працювали в психіатричних закладах охорони здоров`я до 01.01.2004 (дата введення в дію Закону України № 1058), після 01.01.2004 зарахування стажу в подвійному розмірі не законом не передбачено. Також зазначено, що ОСОБА_1 не дотримано умов подання заяви про перерахунок пенсії ( а. с .15-16).
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких фактичних обставин справи та норм права.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»" (надалі Закон України № 1058).
Відповідно до статті 24 Закону України № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України № 1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі Закон України № 1788).
Відповідно до статті 62 Закону України № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Судом досліджено копію трудової книжки позивача від 22.03.1978 серії НОМЕР_1 (а. с. 11-12) та встановлено, що позивач:
01.02.1985 призначений на посаду водія вантажного автомобіля в Обласній психлікарні №2 (запис №1);
01.11.1995 переведений на посаду водія асенізаційної машини (запис № 6);
03.03.2005 переведений на посаду водія автомашини УАЗ-3962 (запис № 7);
01.06.2009 переведений на посаду водія асенізаційної машини (запис № 8);
01.01.2019 назву посади "водій асенізаційної машини" змінено на "водій автотранспортних засобів" у відповідності до Національного Класифікатора України ДК 003:2010 "Класифікатор професій" (запис № 9);
"Обласна психіатрична лікарня № 2" з 17.10.2019 реорганізована в КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" (запис № 10);
06.06.2022 переведений на роботу сторожем (запис № 11).
Як уже зазначалось, відповідно до довідки від 07.02.2023 № 4, виданої КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", ОСОБА_1 з 01.02.1980 по теперішній час працює в КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради". Робота за цей період дає право на подвоєння стажу згідно із статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а. с. 14).
Згідно із статтею 60 Закону України № 1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу", психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.
Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.
Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах;
Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" належать спеціалізована медична практика 86.22 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері спеціальної медицини лікарями-спеціалістами та хірургами), діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно-курортні заклади) та загальна медична практика код 86.21 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері загальної медицини, які надають лікарі загального профілю).
Отже, КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги і в розумінні статті 60 Закону України № 1788 є закладом з надання психіатричної допомоги.
Крім цього, суд зазначає, що робота позивача у психіатричному закладі у спірний період відповідачем не заперечується.
Щодо покликань відповідача на неможливість зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у психіатричному закладі після 01.01.2004, суд зазначає, що стаття 60 Закону України № 1788 є чинною по теперішній час. Стаття 24 Закону України № 1058 не скасовує статтю 60 Закону України № 1788 та не зупиняє її дію.
Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 22.12.2021 у справі №688/2916/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17, які були враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.
Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом № 1058 та Законом № 1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788 був прийнятий раніше за Закон № 1058.
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він мав би виключити із Закону України "Про пенсійне забезпечення" усі інші положення, чого зроблено не було.
Отже, незарахування відповідачем до стажу позивача у подвійному розмірі періоду роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 31.01.2023 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.
Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про порушення позивачем порядку звернення за перерахунком пенсії.
Згідно із частиною 1 статті 44 Закону України №1058, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (надалі - Порядок № 22-1).
Відповідно до п. 1.1 Розділу І Порядку № -1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2);заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Додатком 1 до Порядку № 22-1 передбачено форму заяви про призначення/ перерахунок пенсії.
Заява ОСОБА_1 від 13.02.2023 складена у довільній формі (а. с. 13).
Висвітлюючи питання, яким повинен бути зміст заяви для призначення/ перерахунку пенсії, Верховний Суд, у постанові від 27.11.2019 у справі № 748/696/17, висловив позицію, що заява про призначення/ перерахунок пенсії, подана пенсіонером у довільній формі відповідає вимогам Порядку № 22-1.
Так, у цій справі Верховний Суд вказав, що зміст такої заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.
Суд касаційної інстанції зауважив, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
Наведена позиція Верховного Суду дає підстави не погодитися з доводами відповідача, що подана в неналежній формі заява перешкоджає, останньому, в прийнятті рішення про проведення або про відмову в проведенні перерахунку пенсії.
Суд також зазначає, що відповідь ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не містить вказівки на те, що заява позивача подана невстановленого зразка та з її змісту неможливо оцінити намір заявника, що перешкоджає її розгляду у встановленому порядку. Більше того відповідачем не повернуто вказану заяву у зв`язку з неналежним її оформленням
Відтак, суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими.
Щодо викладеної позовної вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправної відмови ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відмову у здійсненні перерахунку пенсії, оформленої листом від 23.03.2023 за № 1984-1770/К-02/8-0900/23, суд зазначає, що у даному випадку відповідачем фактично вчинено бездіяльність, яка полягає у проведенні перерахунку пенсії позивача за його заявою від 13.02.2023. При цьому, лист від 23.03.2023 за № 1984-1770/К-02/8-0900/23 містить лише обгрунтування підстав не проведення такого перерахунку.
Також суд зазначає, що довідкою від 07.02.2023 № 4, виданою КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", підтверджується, що позивач працював у вказаному медичному закладі, отже, зарахування відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 31.01.2023 має бути здійснене із урахуванням даних вищезазначеної довідки.
Відтак, на переконання суду, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення слід позовні вимоги задовольнити шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо зарахування стажу роботи позивача з 01.01.2004 по 31.01.2023 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.01.2004 по 31.01.2023 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із урахуванням даних довідки від 07.02.2023 № 4, виданої КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", та здійснити перерахунок та виплату його пенсії за віком з 01.02.2023 із урахуванням раніше виплачених сум.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 3-4 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу положень статті 134 КАС України встановлено, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, до матеріалів справи представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: договір про надання правової допомоги № 92/22 від 21.09.2022 (а. с. 34-35), ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1029118 від 21.09.2022 (а. с. 36), квитанцію до прибуткового касового ордера № 92/22 від 21.09.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001792 від 01.03.2021 (а. с. 37), попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 12.04.2023 (а. с. 38), акт виконаних робіт (наданих послуг) № 1/92/22 від 12.04.2023
Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 12.04.2023 адвокатом Романків І.М. надано наступну правову допомогу: зустріч з клієнтом, надання консультації, узгодження правової позиції 1 000,00 грн; збір доказів: підготовка та подання адвокатського запиту до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.09.2022, опрацювання отриманих на адвокатський запит документів 1 000,00 грн; підготовка та подання до суду позовної заяви про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії 3 000,00 грн. Розмір винагороди адвокат визначив у розмірі 5 000,00 грн.
В свою чергу, суд звертає увагу, що відповідач у відзиві щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмітив, що дана справа є належить до справ, щодо яких на момент звернення позивача до суду сформовано достатньо сталу практику їх розгляду, а тому сума витрат 5 000,00 грн, яку просить стягнути позивач є завищеною та неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг). Крім того, наголошено, що правова позиція щодо даної категорії справ викладена у постанові Верховного Суду у справі №301/2534/16-ц. Тобто, відповідач виклав свої заперечення стосовно неспівмірності розміру витрат на правову допомогу фактично наданій правовій допомозі.
Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.
Крім того, відповідно до частин 2, 3 статті 30 Закону України від 05.07.2012 за № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однак, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що розгляд цієї справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оскільки дана справа є справою незначної складності. Підготовка позовної заяви у даній справі не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, усі документи, необхідні для складання і подання до суду позовної заяви були у позивача в наявності, або ж могли бути ним безперешкодно отримані.
Суд погоджується із відповідачем, що заявлена сума 5 000,00 грн є неспівмірною зі складністю справи та завищеною, оскільки предмет спору в даній справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.
Суд відмічає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 за № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 5 000,00 грн є неспівмірною із складністю цієї справи та надмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг.
Отже, беручи до уваги принцип співмірності, заперечення відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, напрацьовану правову позицію щодо аналогічних відносин, а також виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, суд вважає, що співмірними і обґрунтованими є витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зарахування стажу роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 31.01.2023 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі період роботи з 01.01.2004 по 31.01.2023 у закладі з надання психіатричної допомоги, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із урахуванням даних довідки від 07.02.2023 № 4, виданої КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.02.2023 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком, із урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Представнику позивача та відповідачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя Главач І.А.