Справа № 620/3879/21
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3879/21 Суддя першої інстанції: Поліщук Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати з 17 липня 2018 року ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача вчинити відповідні дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не нарахування та не виплати з 17 липня 2018 року ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 з 17 липня 2018 року щомісячне нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-ХІІ, «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

16.03.2023 року від ОСОБА_1 до Чернігівського окружного адміністративного суду надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у проведенні перерахунку, нарахуванню та щомісячних виплатах з 17 липня 2018 року ОСОБА_1 підвищення до пенсії, здійснені на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року в адміністративній справі № 620/3879/21, що вчинені без урахування підвищень прожиткового мінімуму для працездатних осіб установлених згідно із Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області проводити перерахунок, нарахування та щомісячні виплати з 17 липня 2018 року ОСОБА_1 підвищення до пенсії, які визначені рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року в адміністративній справі № 620/3879/21, з урахуванням підвищень прожиткового мінімуму для працездатних осіб установлених згідно із Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто заявнику.

Не погоджуюсь із вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року та направити справу для продовження розгляду заяви до суду першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п.4, ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Приймаючи рішення про повернення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що заява, подана заявником, в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, не відповідає вимогам, визначеним частиною четвертою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - подана після спливу строку, встановленого частиною четвертою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частини 2 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; . На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. . У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Як зазначалось вище, підставою для повернення відповідної заяви стало те, що остання не відповідала вимогам ч.4 ст. 383 КАС України, позаяк подана після спливу десятиденного строку з дня, коли позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Втім, в межах спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію Верховного Суду, сформованою в постанові від 21 березня 2019 року у справі № 805/1458/17-а, відповідно до якої звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви в порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, зокрема і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є винятковим заходом, якщо позивач вичерпав усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Аналогічний підхід застосовано в ухвалах Верховного Суду від 05 липня 2021 року у справі № 260/636/19, від 18 грудня 2020 року у справі № 200/5793/20-а, у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 805/1458/17-а, від 27 червня 2019 року у справі № 807/220/18.

Як наголошується позивачкою у заяві від 16.3.2023 року Вх.№ 11472/23 постановою державного виконавця від 17.08.2021 року було відкрито виконавче провадження, станом на дату подання заяви та відповідно до даних автоматизованої системи інформації виконавчого провадження, виконавче поводження й на даний час є відкритим, отже станом на дату подання ОСОБА_1 заяви в порядку ст. 383 КАС України підстав для повернення в силу невідповідності ч.4 ст. 383 КАС України не існувало, що свідчить про передчасність та неправомірність постановлення спірної ухвали про повернення заяви ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 241, 242, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2023 року.