Справа № 320/7541/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7541/21 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 17 липня 2018 року підвищення (доплати) до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області здійснити з 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення (доплати) до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796- ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам щомісячно, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням вже виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року даний адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення (доплати) до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області здійснити нарахування та виплату підвищення (доплати) до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796- ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам щомісячно, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, без обмеження кінцем терміну нарахування та виплати, з урахуванням вже виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року повернуто скаржнику.

14 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала до Київського окружного адміністративного суду клопотання "про внесення уточнення в рішенні суду", в якому просила доповнити резолютивну частину рішення від 28 грудня 2021 року наступними словами: "зробити перерахунок з 18 листопада 2020 року і по даний час".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про виправлення описки в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року, а саме доповнити третій абзац резолютивної частини рішення від 28 грудня 2021 року наступними словами: "зробити перерахунок з 18 листопада 2020 року і по даний час".

Апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про виправлення описки, що в подальшому унеможливить виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про визнання протиправною бездіяльність залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

У вказані ухвалі судом зазначено, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

В даному випадку позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Тому позивачу в порядку усунення вказаного недоліку позовної заяви необхідно надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, з доказами на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, з урахуванням висновків Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладених в постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач 22 липня 2021 року подала уточнений позов, в якому зазначила, що враховуючи Рішення Конституційного Суду України № б-р/2018 від 17 липня 2018 року, вона звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області із заявою про виплату підвищеної доплати до пенсії в даний час та виплати заборгованості по вказаній виплаті, починаючи з 17 липня 2018 року.

Однак, відповідач в своєму листі на мою адресу за № 6050-7349/Ж-02/8-1000/21 від 25 травня 2021 року відмовив у вказаному перерахунку, пославшись на положення статті 39 в редакції Закону № 76-//ІІІ (якою взагалі не було передбачено виплата доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, що проживають в зоні радіоактивного забруднення) та на положення п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (пунктом 13 була передбачена щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесених до категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - до якої відноситься позивач, - в розмірі 170, 82 грн., в той час як законодавчо встановлена мінімальна заробітна плата в України в 2018 році становила 3 723 грн., в 2019 р. - 4 174 грн., в 2020 р. - 5 000 грн., в 2021 р. становить б 000 грн., а з 01 грудня 2021 р. буде становити 6 500 грн.).

У вказаній редакції позову ОСОБА_1 просила:

визнати протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення (доплати) до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік);

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області здійснити з 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення (доплати) до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796- ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам щомісячно, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, без обмеження кінцем терміну нарахування та виплати, з урахуванням вже виплачених мені сум.

Нарахування та виплату вказаного підвищення (доплати) до пенсії здійснювати в рамках (межах) строку позовної давності (6 календарних місяців), наявного (дійсного) при подачі даного позову.

Надалі 28 липня 2021 року позивач подала заяву, в якій зазначила, що виконуючи вимоги ухвалу суду, 09 липня 2021 року вона направила до суду уточнену позовну заяву, однак, допустила в ній технічну неточність в частині невідповідності позовних вимог мотивувальній частині, у зв`язку з чим просила:

визнати протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення (доплати) до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік);

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області здійснити нарахування та виплату підвищення (доплати) до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам щомісячно, згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, без обмеження кінцем терміну нарахування та виплати, з урахуванням вже виплачених сум.

Нарахування та виплату вказаного підвищення (доплати) до пенсії здійснювати в рамках (межах) строку позовної давності (6 календарних місяців), наявного (дійсного) при подачі даного позову.

Проте, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не взяв до уваги уточнений позов та не визначив часові межі, за які позов підлягає задоволенню, чим порушив принцип правової визначеності, чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії, та унеможливив виконання такого рішення, зокрема, у примусовому порядку.

При цьому колегія суддів не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що зміна дат в рішенні, зокрема, в резолютивній частині, є неможливою, оскільки в такому випадку змінюється предмет дослідження судом в обхід процесуального порядку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, оскільки відкриваючи провадження у справі, суд пристав на доводи позивача щодо моменту, з якого порушено її права та, відповідно, починається відлік строку на звернення до суду.

Посилання суду на те, що процесуальним законом не передбачена така дія, як "внесення уточнень", взагалі не витримує жодної критики, оскільки некоректне формулювання позивачем, що не є фахівцем у галузі права, своїх вимог, не звільняє суд від обов`язку виправити власну помилку в межах визначеної Кодексом процедури.

Відповідно до ч.1,2 статті 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження. У разі необхідності суд може розглянути питання внесення виправлень у судове рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Положення вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. Виходячи із системного аналізу приписів КАС України, описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

Таким чином, описка у розумінні статті 253 КАС України - це випадкова помилка у рішенні, допущена при його викладенні. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або виправляє помилки, які мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення).

Отже, виправлення допущених у судовому рішенні, зокрема ухвалі, описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.

Отже, з огляду на викладене колегія суддів вважає, що Київський окружний адміністративний суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви відповідача про виправлення описки в рішенні від 28 грудня 2021 року.

За вказаних обставин та наведеного правового регулювання, зважаючи на ненадання судом першої інстанції оцінки доводам, якими заявник обґрунтовує необхідність виправлення описки у рішенні суду, а також допущення судом помилки при вирішенні спору в частині неврахування позовних вимог в уточненій редакції, колегія суддів апеляційного суду зазначає про передчасність висновку суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для виправлення описки в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, а також зважаючи на положення статті 253 КАС України, згідно яких повноваження щодо виправлення допущених в судовому рішенні цього суду описок надані суду, який ухвалив судове рішення, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви та, відповідно, часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 1 ч.1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків