Справа № 140/4835/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/4835/22 пров. № А/857/1629/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

суддя (судді) в суді першої інстанції - Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - не вказано,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправним та скасувати наказ директора ТУ ДБР у м.Хмельницькому від 13 червня 2022 року № 95-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 » про припинення (розірвання) контракту № 69 про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 12 квітня 2021 року та звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань у зв`язку із скороченням штату, з посади начальника п`ятого оперативного відділу (із дислокацією у м.Чернівцях) ТУ ДБР у м.Хмельницькому; поновити його на посаді, що є рівнозначною посаді начальника оперативного відділу в ТУ ДБР у м.Хмельницькому, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді в цьому органі; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу по день прийняття судом рішення по справі.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі наказу від 12 квітня 2021 року № 56-о/с/ДСК його було прийнято на службу до Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) на посаду начальника першого оперативного відділу (із дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР у м.Хмельницькому як такий, що пройшов конкурсний відбір. 12 квітня 2021 року з ним укладено контракт № 69 про проходження служби в ДБР строком на 6 років. З 01 липня 2021 року за його згодою він був переведений на рівнозначну посаду начальника п`ятого оперативного відділу (із дислокацією у м.Чернівцях) ТУ ДБР у м. Хмельницькому. Вказує, що 14 квітня 2022 року отримав попередження про наступне звільнення зі служби у зв`язку зі скороченням штату внаслідок змін до штатного розпису, затверджених наказом ДБР від 12 квітня 2022 року № 131дск «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на 2022 рік». Того ж дня він подав рапорт на ім`я т.в.о директора ТУ ДБР у м. Хмельницькому Томусяка О. про переведення із займаної посади на рівнозначну посаду начальника оперативного відділу у м. Чернівцях. Аналогічний рапорт також було подано 24 травня 2022 року на ім`я Директора ТУ ДБР у м.Хмельницькому ОСОБА_2 . Проте, наказом відповідача від 13 червня 2022 року № 95-о/с «Про звільнення ОСОБА_1 » з ним припинено (розірвано) контракт № 69 про проходження служби у ДБР та його звільнено зі служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату з 14 червня 2022 року. Вважає наказ про звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому вказує, що фактично скорочення внаслідок зміни структури або штатного розпису не відбулось та відповідачем не було враховане його переважне право на залишення на роботі. Зазначає, що відмовився від запропонованої посади у зв`язку з сімейними обставинами.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, від 13.06.2022 № 95-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м.Чернівцях) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, з 15.06.2022. Стягнуто з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 444336,62 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи не підтверджується той факт, що внаслідок внесених змін до штатного розпису ТУ ДБР у м. Хмельницькому відбулось скорочення штату, що в свою чергу є підставою для звільнення. Суд першої інстанції зазначив, що проведені відповідно до наказу ДБР від 12 квітня 2022 року № 131дск організаційно-штатні заходи не мали наслідком скорочення штату ТУ ДБР у м.Хмельницькому, а лише стосувались змін у назвах структурних підрозділів. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що між виведеними та нововведеними структурними підрозділами є відмінності у функціональних завданнях і що посади у них відрізняються, внаслідок чого позивач не міг бути призначений на рівнозначну посаду у нововведений оперативний відділ як такий, що не відповідає відповідним кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для такої посади. Беручи до уваги зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність звільнення ОСОБА_1 із служби в ДБР у зв`язку з скороченням штату, а тому спірний наказ відповідача підлягає скасуванню як протиправний, а позивач поновленню на займаній посаді начальника п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м.Чернівцях) ТУ ДБР у м. Хмельницькому. Згідно з оскаржуваним наказом від 13 червня 2022 року № 95-о/с/ДСК позивача звільнено з 14 червня 2022 року, який є останнім робочим днем, тоді як першим днем звільнення є 15 червня 2022 року, тому саме з цієї дати позивач підлягає поновленню на займаній посаді. Оскільки днем звільнення позивача є 14 червня 2022 року, час вимушеного прогулу становить з 15 червня 2022 року по 13 грудня 2022 року включно, всього 182 календарних дні. Таким чином, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу складає 444336,62 грн (2441,41 грн х 182 календарних дні) без відрахування обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів, яке слід стягнути з ТУ ДБР у м.Хмельницькому на користь позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відповідно до наказу ДБР від 12 квітня 2022 року № 131дск «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на 2022 рік» виведено зі штатного розпису структурні підрозділи та посади та введено нові структурні підрозділи та посади, зокрема: п`ятий оперативний відділ (з дислокацією у м.Чернівцях) з посадами на оперативний відділ у м.Чернівцях з посадами. На виконання вимог підпункту 4 пункту 107 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2020 року № 743 (далі - Положення № 743) ОСОБА_1 14 квітня 2022 року був попереджений про наступне звільнення у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів у ДБР. Вказує, що 09 червня 2022 року позивачу в ході індивідуальної бесіди було запропоновано призначення на вакантну посаду начальника другого оперативного відділу (з дислокацією у м.Сєвєродонецьку) ТУ ДБР у м.Краматорську, від якої він відмовився. При цьому, оскільки наказом ДБР від 12 квітня 2022 року № 131дск були скорочені усі посади, в тому числі, аналогічні посаді позивача, відтак, передбачене статті 42 КЗпП України переважне право на залишення на роботі не могло бути реалізоване, так як скороченню підлягали усі посади. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не скористався можливістю переведення на запропоновану рівнозначну посаду, яка відповідала його кваліфікаційному рівню, тому були наявні правові підстави для його звільнення. Вказує, що положеннями статті 14-3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та підпунктом 9 пункту 59 Положення № 743 не передбачено обов`язку з переведення працівників, що вивільняються у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів. Вважає, що вирішення питання про переведення особи рядового та начальницького складу є дискреційними повноваженнями керівника та може здійснюватись за його ініціативою. Також зазначає, що позивачем при зверненні до суду із позовною заявою не дотримано процесуального строку, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність звільнення ОСОБА_1 зі служби в ДБР у зв`язку зі скороченням штату, а тому спірний наказ відповідача підлягає скасуванню як протиправний, а позивач - поновленню на займаній посаді начальника п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м.Чернівцях) ТУ ДБР у м.Хмельницькому.

Відповідачем подано додаткові пояснення, у яких вказано про те, що проходження служби в ДБР охоплює виконання обов`язків по всій території органів ДБР, в тому числі, на території інших територіальних управлінь. Звертає увагу на те, що позивач у заяві при прийнятті на роботу зазначав, що він готовий нести службу там, де це необхідно в інтересах служби. Вважає, що оскільки позивачу було запропоновано рівнозначну посаду, від якої він відмовився, тому були наявні підстави для його звільнення.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, додаткових пояснень відповідача, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 13 квітня 2021 року проходив службу в Державному бюро розслідувань (далі - ДБР) на підставі укладеного контракту від 12 квітня 2021 року № 69 (т.1, а.с.110-113). Зокрема, з 13 квітня 2021 року обіймав посаду начальника першого оперативного відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР у м.Хмельницькому, а з 01 липня 2021 року - начальника п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м. Чернівцях) ТУ ДБР у м.Хмельницькому, що підтверджується послужним списком (т.1, а.с.85-87).

14 квітня 2022 року позивач був попереджений про наступне звільнення зі служби у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів у ДБР внаслідок змін до штатного розпису, затверджених наказом ДБР від 12 квітня 2022 року № 131дск «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на 2022 рік» (т.1, а.с.167).

14 квітня 2022 року та 24 травня 2022 року позивач подавав рапорти, у яких просив перевести його із займаної посади на рівнозначну посаду начальника оперативного відділу у м.Чернівцях ТУ ДБР у м.Хмельницькому (т.1, а.с.12-13).

09 червня 2022 року з ОСОБА_1 проведено бесіду щодо наступного звільнення зі служби, в ході якої позивачу запропоновано вакантну посаду начальника другого оперативного відділу (з дислокацією у м.Сєвєродонецьку) ТУ ДБР у м.Краматорську, від якої він відмовився у зв`язку із сімейними обставинами, про що складено аркуш бесіди (т.1, а.с.103).

Наказом ТУ ДБР у м.Хмельницькому від 13 червня 2022 року № 95-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено (розірвано) достроково контракт № 69 про проходження служби в ДБР від 12 квітня 2021 року та звільнено зі служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату підполковника ДБР ОСОБА_1 з посади начальника п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м.Чернівцях) ТУ ДБР у м.Хмельницькому 14 червня 2022 року (т.1, а.с.168).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Стосовно доводів скаржника про те, що позивачем при зверненні до суду із позовною заявою не дотримано процесуального строку, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження своїх доводів скаржником зазначено, що позивач 13 липня 2022 року звернувся до суду з позовною заявою про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка була судом залишена без руху згідно з ухвалою суду від 18 липня 2022 року. Вважає, що усуваючи недоліки позовної заяви, представником позивача 15 серпня 2022 року подано нову позовну заяву з новими позовними вимогами, а саме про визнання протиправним та скасування наказу від 13 червня 2022 року « 95-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, подавши нову позовну заяву, позивачем по суті заявлено новий позов в рамках даної справи, що не відповідає вимогам статті 47 КАС України. Крім того, представником позивача подавався окремий позов з предметом спору про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, однак, 18 липня 2022 року суд виніс ухвалу, якою повернув позовну заяву у зв`язку з її відкликанням. Вважає, що позовна заява позивача подана після закінчення місячного строку та підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивачем оскаржується наказ ТУ ДБР у м. Хмельницькому від 13 червня 2022 року №95-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 », при цьому, позов датований 15 серпня 2022 року.

Частинами 1 та 2 статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина друга статті 171 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За правилами статті 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Проаналізувавши наведені процесуальні норми, колегія суддів зазначає, що після відкриття провадження у справі за предметом позову, визначеним прохальною частиною позовної заяви, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву. При цьому, норми КАС України дозволяють позивачу скористатись таким правом до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Розміром позову є кількісна характеристика позовних вимог. Отже, збільшення або зменшення розміру позовних вимог може відбутися шляхом зміни кількісних характеристик позовних вимог, але в межах спірних правовідносин.

Водночас предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних правовідносин.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову.

Подання такої заяви не повинно призводити до заявлення по суті нового адміністративного позову.

Як слідує з матеріалів справи, 13 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, у якому заявлено вимоги про поновлення на посаді, що є рівнозначною посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативного відділу в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді в цьому органі; стягнення з Державного бюро розслідувань середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день прийняття судом рішення по справі. При цьому в позовній заяві позивачем зазначено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне бюро розслідувань (а.с.1-4).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви із зазначенням способу їх усунення, а саме: шляхом подання до суду позовної заяви, яку слід оформити відповідно до Національного стандарту України «Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003», вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта представника позивача; визначити суб`єктний склад учасників справи, а саме вказати найменування осіб, які є відповідачами з чітким зазначенням позовних вимог до кожного з них та їх обґрунтуванням; навести підстави для залучення третьої особи у даній справі із зазначенням, на якій стороні виступає третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; надати якісні належним чином засвідчені копії контракту, рапорту від 04 травня 2022 року (а.с.24-25)..

18 серпня 2022 року на виконання вимог зазначеної ухвали на адресу суду від позивача надійшла, зокрема, нова редакція позовної заяви від 15 серпня 2022 року, в якій визначено суб`єктний склад учасників справи та чітко зазначено позовні вимоги до відповідача з їх обґрунтуванням.

Відповідно до нової редакції позовної заяви позивачем додатково заявлено до попередніх позовну вимогу про визнання протиправним та скасування наказу Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому, від 13 червня 2022 року № 95-о/с «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Отже, зі змісту поданої на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позовної заяви слідує, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у межах спірних правовідносин залишився незмінним від первісно обраного - поновлення на роботі.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку позивач фактично збільшив кількість позовних вимог в межах спірних правовідносин, не змінюючи при цьому предмета спору, оскільки позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі нерозривно пов`язані між собою. Разом з тим, таке збільшення відбулося до відкриття провадження у справі, а тому посилання представника відповідача на порушення вимог статті 47 КАС України в даному випадку є безпідставним.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою вказаної статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як слідує з матеріалів справи, наказом директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, №95-о/с/ДСК від 13 червня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено (розірвано) достроково контракт № 69 про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 12 квітня 2021 року та звільнено зі служби Державного бюро розслідувань у зв`язку із скороченням штату підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 , з посади начальника …. відділу …. ТУ ДБР у м.Хмельницькому, 14 червня 2022 року.

З первинним позовом позивач звернувся 13 липня 2022 року.

В подальшому на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху від 18 липня 2022 року позивач надіслав до суду нову позовну заяву від 15 серпня 2022 року.

Відповідно до вимог частини третьої статті 169 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки оскаржуваний наказ про звільнення з посади датований 13 червня 2022 року, а первинний позов подано до суду 13 липня 2022 року , тому позовна заява подана з дотриманням місячного строку, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Стосовно позовних вимог по суті спору колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначає Закон України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII (далі - Закон № 794-VII).

Статтями 1, 2 Закону № 794-VIII передбачено, що Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Державне бюро розслідувань у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх основі.

Відповідно до статті 9 Закону №794-VIII систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Гранична чисельність центрального апарату та територіальних управлінь Державного бюро розслідувань становить 1 тисячу 600 осіб.

Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління.

Для забезпечення виконання завдань Державного бюро розслідувань утворюються такі його територіальні управління, зокрема, територіальне управління, розташоване у місті Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Вінницьку, Житомирську, Рівненську, Хмельницьку, Чернівецьку області.

Територіальні управління Державного бюро розслідувань є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 12 Закону № 794-VIII директор Державного бюро розслідувань затверджує структуру та штатну чисельність центрального апарату та територіальних органів Державного бюро розслідувань.

Відповідно до статті 14 Закону №794-VIII до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України «Про державну службу». Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань визначається цим Законом, Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а також іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14-3 Закону № 794-VIII особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату Державного бюро розслідувань, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.

Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2020 року № 743 затверджено Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань (далі - Положення № 743), яке визначає порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, їх права та обов`язки (п.1 Положення № 743).

Згідно з пунктом 3 Положення № 743 особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань (далі - особи рядового та начальницького складу) є громадяни України, які на конкурсній основі у добровільному порядку (за контрактом) прийняті на службу до Державного бюро розслідувань і яким присвоєно спеціальні звання осіб рядового та начальницького складу відповідно до законодавства.

Відповідно до пунктів 42, 44, 53 Положення № 743, контракт про проходження служби у Державному бюро розслідувань (далі - контракт) - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином України та державою, від імені якої виступає Державне бюро розслідувань, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.

Контракт укладається на строк:

від трьох до п`яти років - з особами, які приймаються на службу на посади, що заміщуються особами рядового та молодшого начальницького складу;

від шести до десяти років - з особами, які приймаються на службу на посади, що заміщуються особами середнього та старшого начальницького складу.

Днем припинення строку дії контракту вважається:

день закінчення строку дії контракту;

день, зазначений у наказі по особовому складу про звільнення із служби, - у разі дострокового розірвання контракту;

наступний день після дня смерті (загибелі) особи рядового та начальницького складу, зазначеного у свідоцтві про смерть, а також визнання її судом безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Згідно з пунктами 54, 58 Положення №743 посади, на які призначаються особи рядового та начальницького складу, та відповідні їм спеціальні звання Державного бюро розслідувань визначаються штатним розписом (штатом).

Особи рядового та начальницького складу призначаються на посади, які передбачені штатними розписами (штатами) органів системи Державного бюро розслідувань, наказами по особовому складу відповідних керівників (начальників) (крім осіб, яких призначає Директор Державного бюро розслідувань).

Відповідно до пункту 60 Положення № 743 призначення (переведення) осіб рядового та начальницького складу (переміщення по службі) здійснюється:

1) на вищі посади - за конкурсом (у порядку просування по службі);

2) на рівнозначні посади:

за їх згодою - за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення;

у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів;

за сімейними обставинами або з інших поважних причин;

за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

3) на нижчі посади:

за їх згодою - за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та за їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення;

у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів;

за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

з урахуванням ділових якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи - за результатами оцінки службової діяльності;

за сімейними обставинами або з інших поважних причин - за особистим проханням.

Пунктом 61 Положення № 743 передбачено, що переведення з вищих посад на нижчі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_1 (директором територіального управління Державного бюро розслідувань) у межах наданих йому прав щодо призначення на посади за умови відсутності можливості призначити особу рядового та начальницького складу на рівнозначну посаду в цьому ж органі чи підрозділі Державного бюро розслідувань відповідно до вимог Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Згідно з пунктом 62 Положення № 743 у разі реорганізації переважне право на залишення на службі в Державному бюро розслідувань надається особам з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пунктів 105-107 Положення №743 звільнення осіб рядового та начальницького складу із служби здійснюється:

у запас - якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», і за станом здоров`я придатні до служби в Державному бюро розслідувань;

у відставку - якщо звільнені особи досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», або визнані військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями непридатними за станом здоров`я до служби із зняттям з військового обліку.

Перед звільненням особи рядового та начальницького складу з Державного бюро розслідувань безпосередні та прямі керівники (начальники) проводять з нею індивідуальну бесіду.

У ході бесіди роз`яснюються підстави звільнення і строк внесення подання щодо звільнення, соціальний і правовий захист особи, визначається військовий комісаріат, до якого буде направлено особу після звільнення для постановки на військовий облік, безпосередній або прямий керівник (начальник) дає відповіді на запитання. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань проходження служби, а також інші питання, пов`язані із звільненням.

Зміст проведеної бесіди відображається в аркуші бесіди (додаток 4), що підписується особою, яка проводила бесіду, особою, яка звільняється, а також особами, які були присутні під час бесіди. У разі відмови особи рядового та начальницького складу підписати аркуш бесіди складається акт про таку відмову, який підписується особою, яка проводила бесіду, та особами, які були присутні під час бесіди. Аркуш бесіди долучається до матеріалів звільнення та зберігається в особовій справі.

Згідно з підпунктом 4 пункту 107 Положення № 743 контракт припиняється (розривається), а особи рядового та начальницького складу звільняються із служби, зокрема, у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового та начальницького складу попереджаються за два місяці (підпункт 4 пункту 107).

Відповіднодо пункту 112 Положення № 743 контракт може бути розірвано достроково з ініціативи Державного бюро розслідувань і особу рядового чи начальницького складу може бути звільнено із служби у випадках, передбачених підпунктами 1-4, 6 і 8-13 пункту 107 і абзацом першим пункту 109 цього Положення.

При цьому пунктом 114 Положення № 743 визначено, що особи рядового та начальницького складу, стосовно яких прийнято рішення про дострокове розірвання контракту, мають право оскаржити таке рішення у порядку, встановленому законодавством.

У разі визнання рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту незаконним особи рядового та начальницького складу поновлюються на посадах, які займали раніше, або на рівнозначних посадах з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов`язків.

Згідно з підпунктом 2 пункту 115 Положення № 743 звільнення осіб рядового та начальницького складу із служби здійснюється директором територіального управління, керівником іншого органу системи Державного бюро розслідувань - осіб рядового та начальницького складу, які проходять службу на посадах, які передбачені штатним розписом (штатом), у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, органах системи Державного бюро розслідувань (крім осіб, право звільнення яких має Директор Державного бюро розслідувань).

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Згідно з частиною 4 статті 40 КЗпП України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Положеннями частин 1 і 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Проаналізувавши вищенаведені норми Закону № 794-VIII та Положення № 743, колегія суддів зазначає, що особи рядового та начальницького складу, за умови попередження за два місяці про наступне звільнення, можуть бути звільнені зі служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів.

Стосовно правомірності звільнення позивача зі служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Предметом позову у цій справі є наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, від 13 червня 2022 року № 95-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно якого припинено (розірвано) контракт № 69 про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 12 квітня 2021 року та звільнено ОСОБА_1 зі служби в Державному бюро розслідувань у зв`язку із скороченням штату, з посади начальника п`ятого оперативного відділу (із дислокацією у м.Чернівцях) ТУ ДБР у м.Хмельницькому (т.1., а.с.14).

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позиція позивача, насамперед, побудована на положеннях законодавства про працю (КЗпП України), які встановлюють відповідні гарантії для працівника під час його звільнення за ініціативою роботодавця, у тому числі у зв`язку зі скороченням штату.

В той же час, позиція скаржника ґрунтується виключно на положеннях спеціального законодавства, яке застосоване ним до цих правовідносин (Закон № 794-VIII та Положення № 743).

Як зазначалось судом вище, відповідно до частини 5 статті 14 Закону № 794-VIII трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються Законом № 794-VIII (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

Крім цього, порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань визначається Законом № 794-VIII, Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань (Положенням № 743).

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що Верховним Судом України, у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15 викладено такий висновок щодо правозастосування: за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 січня 2018 року (справа № 803/31/16), від 30 липня 2019 року (справа № 804/406/16), від 08 серпня 2019 року (справа № 813/150/16).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що положення Кодексу законів про працю України не підлягають застосуванню до правовідносин щодо звільнення начальника оперативного відділу ТУ ДБР у м.Хмельницькому з посади у зв`язку з її скороченням.

Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відсутність у спеціальних нормативно-правових актах гарантій для звільненого працівника, які передбачені КЗпП України, не обумовлює застосування останніх субсидіарно, оскільки в цьому випадку воля законодавця була спрямована на урегулювання трудових відносин, як це передбачено Законом № 794 та Положенням № 743.

Згідно з підпунктом 4 пункту 107 Положення № 743 контракт припиняється (розривається), а особи рядового та начальницького складу звільняються із служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового та начальницького складу попереджаються за два місяці.

Аналогічні за змістом положення містить Контракт про проходження служби у Державному бюро розслідувань № 69 від 12 квітня 2021 року (т.1., а.с.110-112, далі - Контракт), який укладений між ОСОБА_1 та ДБР, відповідно до якого контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи Сторони 1: у зв`язку із скороченням штату у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів; (пункт 13 Контракту).

У разі припинення (розірвання) контракту відповідно до пунктів 13 та 14 Сторона 2 звільняється із служби (пункт 15 Контракту).

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 12 Закону № 794-VIII директор Державного бюро розслідувань затверджує структуру та штатну чисельність центрального апарату та територіальних органів Державного бюро розслідувань.

На реалізацію цієї норми, наказом ДБР від 11 січня 2022 року № 17дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на 2022 рік» затверджено та введено в дію з 01 січня 2022 року штатний розпис ТУ ДБР у м.Хмельницькому, відповідно до якого штат ТУ ДБР у м.Хмельницькому становить 118 штатних одиниць. До ТУ ДБР у м. Хмельницькому входять 18 структурних підрозділів, серед яких перший оперативний відділ (з дислокацією у м.Хмельницькому) - 8 штатних одиниць, другий оперативний відділ (з дислокацією у м.Житомирі) - 8 штатних одиниць, третій оперативний відділ (з дислокацією у м.Рівному) - 7 штатних одиниць, четвертий оперативний відділ (з дислокацією у м.Вінниці) - 7 штатних одиниць, п`ятий оперативний відділ (з дислокацією у м.Чернівцях) - 9 штатних одиниць (т.2, а.с.59-63).

У подальшому наказом ДБР від 12 квітня 2022 року № 131дск «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на 2022 рік» затверджено та введено в дію з 13 квітня 2022 року зміни № 2 до штатного розпису ТУ ДБР у м.Хмельницькому на 2022 рік, затвердженого наказом від 11 січня 2022 року № 17дск (т.2, а.с.64-67).

Дослідивши наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку із змінами до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на 2022 рік, фактично був ліквідований (виведений із штатного розпису) П`ятий оперативний відділ (з дислокацією у місті Чернівцях), та створений новий підрозділ (введено в штатний розпис) оперативний відділ у м. Чернівцях.

Таке виведення із штатного розпису супроводжувалось виведенням осіб рядового та начальницького складу в повному обсязі.

Тобто, із врахуванням наведеного, фактично відбулось скорочення штату працівників ДБР, які разом з підрозділом були виведені із штатного розпису.

При цьому чинне законодавством України, яке врегульовує питання діяльності ДБР, не передбачає «автоматичного» переходу особи з ліквідованого підрозділу, який перебуває поза штатом у новоутворений, а також не зобов`язує роботодавця працевлаштувати таку особу.

Відповідно до положень підпункту 4 пункту 107 Положення № 743 особа рядового та начальницького складу ДБР попереджаються за два місяці про її звільнення із служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів.

На реалізацію положень цієї норми ТУ ДБР прийнято наказ № 60/о/с/ДСК від 13 квітня 2022 року «Про попередження працівників», яким зобов`язано відділ кадрової роботи та державної служби ТУ ДБР, персонально попередити працівників ТУ ДБР, посади яких з 13 квітня 2022 року скорочуються, про наступне дострокове припинення (розірвання) контракту та звільнення зі служби в Державному бюро розслідування.

Відповідно до списку працівників Територіального бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, які попереджаються про скорочення посади внаслідок змін до штатного розпису, попереджено 14 квітня 2022 року під підпис про скорочення 38 осіб, з них 9 осіб, які працювали у п`ятому оперативному відділі (з дислокацією у м. Чернівці), серед них ОСОБА_1 .

Попередження про наступне звільнення із служби позивач отримав 14 квітня 2022 року.

Враховуючи те, що останнім днем роботи позивача у ДБР було 13 червня 2022 року, на переконання колегії суддів, відповідач при звільненні ОСОБА_1 дотримався положень підпункту 4 пункту 107 Положення № 743, оскільки був попереджений за два місяці до звільнення.

Також згідно з пунктом 106 Положення № 743 перед звільненням особи рядового та начальницького складу з Державного бюро розслідувань безпосередні та прямі керівники (начальники) проводять з нею індивідуальну бесіду.

У ході бесіди роз`яснюються підстави звільнення і строк внесення подання щодо звільнення, соціальний і правовий захист особи, визначається військовий комісаріат, до якого буде направлено особу після звільнення для постановки на військовий облік, безпосередній або прямий керівник (начальник) дає відповіді на запитання. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань проходження служби, а також інші питання, пов`язані із звільненням.

Крім цього, відповідно до статті 14-3 Закону № 794-VIII особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату Державного бюро розслідувань, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.

Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.

Підпунктом 2 пункту 60 Положення № 743 передбачено, що призначення (переведення) осіб рядового та начальницького складу (переміщення по службі) здійснюється на рівнозначні посади за їх згодою - за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення;

у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів;

за сімейними обставинами або з інших поважних причин;

за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Із матеріалів справи слідує, що на реалізацію вищенаведених норм, 09 червня 2022 року з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. та заступником керівника Управління начальника відділу проходження служби, організаційно-штатної роботи та обліку персоналу Управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 проведено бесіду про наступне звільнення зі служби, під час якої позивачу запропоновано призначення на вакантну посаду начальника другого оперативного відділу (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку) Територіального управління ДБР, розташованого у міста Краматорську.

Від запропонованої посади ОСОБА_1 відмовився у зв`язку із сімейними обставинами, проходити службу в іншому населеному пункті не бажав (т.1., а.с.103).

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 дотримався процедури визначеної Законом № 794-VIII та Положенням № 743, при цьому, запропонувавши останньому рівнозначну посаду начальника другого оперативного відділу (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку) Територіального управління ДБР, розташованого у міста Краматорську.

Отже, усі гарантії працівника (особи рядового та начальницького складу ДБР), визначені Законом № 794-VIII та Постановою №743, при звільненні ОСОБА_1 були дотримані, більше того, йому була запропонована рівнозначна посада в системі Державного бюро розслідувань, від якої останній відмовився.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку зі змінами до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на 2022 рік, був ліквідований П`ятий оперативний відділ (з дислокацією у м. Чернівці) ТУ ДБР (через виведення із штату), внаслідок чого було скорочено 9 посад, серед яких, зокрема, посаду начальника п`ятого оперативного відділу.

Таким чином, у цьому випадку процедура скорочення була застосована до всіх працівників П`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м. Чернівці) ТУ ДБР.

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на наявність у відповідача нормативно встановлених повноважень, які полягають у розсуді роботодавця-суб`єкта публічного права, який зобов`язаний забезпечити належне функціонування, продуктивність і ефективність ввірених йому підрозділів.

При цьому такі повноваження роботодавця не є необмеженими, адже положення частини 2 статті 19 Конституції України передбачають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, у цій справі, відповідач реалізував свої повноваження відповідно до принципів, закладених у частині 2 статті 19 Конституції України.

Зокрема, відповідно до положень Закону № 794 та Положення № 743 було змінено штатний розпис, внаслідок чого відбулось юридичне скорочення штату працівників ДБР; забезпечено гарантії працівників, передбачені Положенням № 743; запропоновано позивачу рівнозначне місце роботи у системі Державного бюро розслідувань.

За таких обставин, враховуючи вищевказане, наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 13 червня 2022 року за № 95-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно з яким припинено (розірвано) контракт за № 69 про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 12 квітня 2021 року та звільнено із служби в Державному бюро розслідувань у зв`язку із скороченням штату ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м.Чернівцях) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, 14 червня 2022 року, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Визнання правомірним цього наказу обумовлює відмову у задоволенні похідних вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду з вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому задовольнити повністю.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 140/4835/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 31 травня 2023 року.