Справа № 420/1168/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1168/23

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І. рішення суду першої інстанції прийнято у м.Одеса, 13 лютого 2023 року
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 р. по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021 р.,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 р. по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021 р.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що є пенсіонером та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". В березні 2018 року ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії, починаючи з 01.01.2016 року, внаслідок чого сформувалась заборгованість за 2016-2017 роки, яка виплачувалась поетапно в порядку згідно п.3 постанови Кабміну України № 103 від 21.02.2018 р. "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб", та остаточно і в повному обсязі фактично виплачена пенсійним органом лише у 2021 році. Між тим, Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва у справі № 826/12704/18 від 14.05.2019 р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 р., визнано протиправним та скасовано п.3 Постанови КМУ № 103, який передбачав поетапну виплату перерахованих пенсії. Відтак, на думку позивачки, їй було несвоєчасно виплачено донараховану суму пенсії та таке несвоєчасне нарахування суми відбулося з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, у зв`язку із чим наявні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів за відповідний період. Проте, у вчиненні таких дій відповідач протиправно відмовив.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи відсутністю підстав для нарахування й виплати компенсації втрати частини доходів позивачу, оскільки на його думку Головне управління не порушувало строків виплати, пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась своєчасно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перерахованої за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р.

Зобов`язаноти Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перерахованої за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 р. по 30.06.2021 р.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головним управлінням ПФУ в Одеській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що остаточний розрахунок з позивачем відбувся 01.07.2021 року, про що також зазначено в рішенні суду. У зв`язку з цим, позивач з липня 2021 року почала отримувати розмір пенсії без доплат за минулий період, про що їй стало відомо. Однак, враховуючи, що з позовом до суду позивачка звернулась лише в січні 2023 року, наявні на думку відповідача підстави для застосування положень ст.123 КАС України для залишення позовної заяви без розгляду. Також, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що доплата до пенсії внаслідок її перерахунку виплачувалась відповідно до встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та Постановою КМУ №1088 від 24.12.2019 р. порядку, а саме: за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачувалась в такому порядку: з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці за період з 01.01.2016 по 31.12.2017; з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці; за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми відповідно. Так, доплата за період з 01.01.2019 по 30.06.2021 в сумі 25035,41 грн. виплачувалась до пенсії позивача з 01.01.2019р. в розмірі 521,57 грн., а з 01.01.2021р. - 1043,14 грн. Станом на 01.07.2021 відкладена виплата проведена в повному обсязі, відповідно до приписів чинних законодавчих актів. Однак,як вважає апелянт, судом першої інстанції не було враховано, що хоча перерахунок і проведено за минулий період, однак нормативна підстава його проведення виникла в лютому 2018 року та виплата пенсії здійснювалась з урахуванням приписів законодавства, яке діяло станом на дату виникнення спірних правовідносин, відтак законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні. Крім того, на думку пенсійного органу, оскільки утворена доплата має характер разового платежу, відсутня обов`язкова умова для виплати компенсації втрати частини доходів. Окремо, скаржник наголошує на тому, що така виплата призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України та суперечитиме нормам чинного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст.311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ).

У березні 2018 року на виконання п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", ГУ ПФУ в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 р.

12.10.2022 р. представник позивача звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просила здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період з 01.01.2016 р. по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Листом від 08.11.2022 р. № 18427-15984/Ж-02/8-1500/22, відповідач повідомив, що виплата перерахованих пенсій відповідно до Постанови № 103 проводилась з 01.01.2018 р. Доплата пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. виплачувалась в такому порядку: з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р.; з 01.01.2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Також відповідач вказав у листі, що доплата за період з 01.01.2019 р. по 30.06.2021 р. в сумі в сумі 25035,41 грн. виплачувалась до пенсії позивачу з 01.01.2019 р. в розмірі 521,57 грн., а з 01.01.2020 р. - в розмірі 1043,14 грн., в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Станом на 01.07.2021 р. відкладена виплата позивачу проведена в повному обсязі. Враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, законні підстави для компенсації втрати доходів відсутні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що із скасуванням п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019р. у справі №826/12704/18 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019р. та ч. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року №1088 відповідно до рішення Окружного адміністративного чуду м. Києва від 10.06.2020р. у справі №640/620/20 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020р.), нормативне регулювання правовідносин щодо виплати перерахованої позивачу за період із 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії не передбачало поетапної її виплати з указаної дати, а саме з 29.09.2020р.

Оскільки, після 29.09.2020 року виплату донарахованих доплат у повному обсязі відповідач не здійснив, суд першої інстанції вважав наявними підстави для зобов`язання нарахувати та виплатити на користь позивачки компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з листопада 2020 року по червень 2021 року.

Перевіряючи законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.

Перш за все, апеляційний суд враховує, що з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи, сторонами визнається, що відповідна сума заборгованості перерахованої пенсії позивача з 01.01.2016р. виплачувалась ОСОБА_1 разом із основним розміром пенсії поетапно включно по червень 2021 року.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно абз. 2 ч.2 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV, компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно приписів ст.ст. 1-4 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року у справі № 134/87/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №140/1547/19 від 20 жовтня 2022 року у справі №140/862/19.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2001 № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), положення якого кореспондують з наведеними вище приписами Закону №2050-III, а також конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Виходячи з аналізу приписів Закону №2050-III та Порядку №159 слідує, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Дія вказаних нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Закріплене у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.09.2022 у справі №№200/5213/20, від 05.07.2022 у справі №420/7633/20, від 31.08.2021 у справі №264/6796/16, від 08.06.2022 у справі №200/5213/20-а.

З огляду на викладені вище приписи, у своєму взаємозв`язку, апеляційний суд наголошує, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ґрунтовно зазначив, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Разом з цим, колегія суддів враховує, що 21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (надалі Постанова №103).

Пунктом 3 Постанови №103 було встановлено перерахувати з 01.01.2016 року, призначені згідно із Законом від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) ухвалено проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

- з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що виплата перерахованої ОСОБА_1 у березні 2018 року пенсії на підставі відповідної довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за нормами, чинними станом на січень 2016 року, та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 проводилась органом ПФУ в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103.

Судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення було вірно враховано, що Постанова Кабінету Міністрів України № 103 визначала порядок виплати перерахованих пенсій, який, зокрема, передбачає здійснення таких виплат після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, не змінюючи при цьому регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції.

Вказаними нормами Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 був встановлений строк виплати перерахованої пенсії та фактично запроваджений поетапний порядок виплати перерахованих за період з 01.01.2016 до 31.12.2017 пенсій колишнім працівникам міліції, при цьому обумовлено виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету.

Однак, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019) п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 визнано нечинним.

При цьому, 24.12.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» (набрала чинності із 01.01.2020 року), частиною 2 пункту 1 якої передбачалося, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 року виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 року перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 року, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

Між тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2020 у справі №640/620/20 (набрало чинності згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 року) ч. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» визнано протиправною та нечинною.

Виходячи з викладеного, починаючи з 29.09.2020 нормативне регулювання правовідносин щодо виплати перерахованої позивачу за період із 01.01.2016 до 31.12.2017 пенсії не передбачало поетапного порядку її виплати, про що було вірно зауважено судом першої інстанції у оскарженому рішенні.

З огляду на викладене, після 29.09.2020р. дії відповідача щодо подальшого поетапного виплати перерахованої пенсії є такими, що вчинені не на підставі наданих повноважень та не у спосіб встановлений законодавством, адже жодним нормативно правовим актом після 29.09.2020 не встановлювався інший строк (відтермінування чи розстрочення) виплати пенсії перерахованої за період із 01.01.2016 року до 31.12.2017.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що після 29.09.2020 відповідач повинен був вчинити дії спрямовані на виплату перерахованої позивачу пенсії, а в протилежному випадку невиплачені суми пенсії вважаються доходами, що виплачуються із порушенням строку.

Наведеним вище підтверджується порушення відповідачем строків виплати перерахованої пенсії позивачу, у зв`язку із чим є вірним висновок суду першої інстанції про доведеність протиправної бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах щодо виплати заборгованої пенсії ОСОБА_1 та компенсації втрати частини доходів внаслідок такого порушення.

Посилання апелянта на те, що доплата до пенсії має характер разового платежу, а тому сума боргу не є такою, на яку у даному випадку поширюється положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», колегія суддів відхиляє, оскільки під доходами, у зв`язку із порушенням строків виплати яких у розумінні зазначеного Закону виплачується компенсація, є в тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії. Встановлених законодавством, тощо.

При цьому, оскільки як зазначалось вище, саме з 29.09.2020р. (на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2020 року у справі № 640/620/20, яке набрало законної сили відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020р.) втратили чинності норми ч. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088, приписи якої й встановлювали розстрочення виплат і доплат за перерахованими пенсіями за період із 01.01.2016 по 31.12.2017, після чого виплата донарахованих доплат мала б відбуватися у повному обсязі, а відтак подальша поетапна виплата спричиняла наслідки для пенсіонера у вигляді несвоєчасно отриманих доходів, право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати виникло у позивача із листопада 2020 року (після спливу одного місяця з часу визнання нечинними норм постанови, які встановлювали відтермінування виплати).

Підсумовуючи усе викладене вище у сукупності, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії перерахованої за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перерахованої за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 року по 30.06.2021 р.

Доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, апеляційний суд також відхиляє за необґрунтованістю, адже відповідач помилково ототожнює момент, коли у позивача виникло право на перерахунок пенсії з моментом, коли таке його право було порушено та виникли підстави для звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду сформульовані зокрема у постанові від 17.11.2021р. по справі №460/4188/20 стосовно питання строку звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати наголошує апелянту, що необхідною умовою для звернення до суду з такого роду позовом є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті.

Відтак, лише в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді органу Пенсійного фонду України про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже зазначалося колегією суддів, із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати донарахованої частини пенсії за період з 01.01.2016р. по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, ОСОБА_1 через свого представника звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області 12.10.2022 р., на що отримала відмову листом органу ПФУ від 08.11.2022 р. № 18427-15984/Ж-02/8-1500/22.

Наведений лист слід розцінювати як форму волевиявлення відповідача щодо відмови у виплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів через порушення строку їхньої виплати. Саме про таке за своєю суттю публічно-владне управлінське рішення йдеться й у положеннях частини першої статті 7 Закону №2050-ІІІ.

З даним позовом до суду позивач звернувся 23.01.2023 року, тобто в межах строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне вирішення справи судом першої інстанції.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Рішення суду першої інстанції, з огляду на викладене вище, відповідає вимогам ст.242 КАС України.

За вказаного, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі №420/1168/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.І. Бітов Градовський Ю.М.