Справа № 120/248/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 травня 2023 р. Справа № 120/248/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Мультян Марини Бондівни,

за участю секретаря судового засідання: Боринської Р.Р.

позивача: ОСОБА_1

представник відповідача 1: Тушевської Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Управління Держпраці у Вінницькій області про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Вінницькій області, Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Вінницькій області, Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу.

За змістом позовних вимог, ОСОБА_1 просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Держпраці у Вінницькій області від 12.12.2022 №264-к "Про звільнення ОСОБА_2

- поновити на посаді.

- прийняти рішення про нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

- стягнути суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 107360 грн.

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.05.2023 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці у Вінницькій області від 12.12.2022 №264-к "Про звільнення ОСОБА_2 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області, з 12.12.2022. Стягнено з Управління Держпраці у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.12.2022 по 10.05.2023 року у сумі 53416,44 (п`ятдесят три тисячі чотириста шістнадцять гривень 44 копійки), з вирахуванням при виплаті встановлених законом податків і зборів. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

16.05.2023 до суду надійшла заява представника Управління Держпраці у Вінницькій області про винесення додаткового судового рішення у адміністративній справі (вх. № 23340). Представник управління зазначає, що рішення суду є не зовсім зрозумілим стосовно стягнення середнього заробітку за один місяць, тому що в резолютивній частині рішення чітко не визначена сума середнього заробітку за один місяць, яка підлягає стягненню, що викликає суперечки щодо його розуміння під час виконання та потребує уточнення. Відтак, за відсутності задоволених вимог про стягнення коштів у чітко визначеній сумі неможливо виокремити її місячний розмір, що унеможливлює негайне виконання рішення у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою суду від 17.05.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду у судовому засідання на 24.05.2023.

У судовому засіданні представник Управління Держпраці у Вінницькій області просила суд задовольнити заяву та ухвалити додаткове рішення у справі в частині, що стосується зобов`язання виплати середнього заробітку за один місяць, зокрема, яка сума середнього заробітку і за який місяць підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доводи заявника та заперечення позивача, дослідивши матеріали заяви та докази, що стосуються заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Суд звертає увагу на те, що статтею 252 КАС України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі №818/1783/17 зазначив, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем (третьою особою) вимоги.

Таким чином, додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, але судом не прийнято рішення щодо якоїсь з позовних вимог.

Зі змісту заяви про роз`яснення рішення суду вбачається, що заявник просить визначити суму стягнення за один місяць в порядку звернення судового рішення до негайного виконання.

Дослідивши зміст рішення суду від 10.05.2023 та його резолютивну частину, у суду відсутні підстави вважати, що щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; чи, що суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; чи судом не вирішено питання про судові витрати, відповідно відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення.

Як вбачається з резолютивної частини рішення суду від 10.05.2023 року у справі №120/248/23, судом вирішено питання стосовно звернення рішення до негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

При цьому, суд зазначає, що виходячи з положень частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, має забезпечуватися у найбільш ефективний спосіб, який не суперечить закону.

Метою суду (правосуддя) є захист порушених прав, свобод та інтересів, належних безпосередньо особі, яка звертається за захистом (її суб`єктивних прав).

У даному випадку захист прав та інтересів позивача забезпечено судом саме у такий спосіб, усуваючи перешкоди у реалізації позивачем своїх законних прав та уникаючи при цьому будь-якого втручання в дискреційні повноваження тих суб`єктів владних повноважень, які компетентні на вчинення відповідних дій у зв`язку з виконанням ухваленого рішення суду.

Разом із цим, суд зазначає, що відповідно статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 №100 (далі Порядок №100).

У відповідності до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 збереження заробітної плати у всіх інших випадках, до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як зазначено у рішенні суду, середньоденна заробітна плата позивача станом складає 539,56 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд не вбачає жодних обставин, які б могли унеможливити чи ускладнити визначення відповідачем суми яка підлягає виплаті позивачу у межах суми стягнення за один місяць.

А створення відповідачем штучних та безпідставних перешкод у виконанні рішення суду є необ`єктивним та жодним чином не пов`язане із складністю виконання такого рішення, а є підставою для навмисного затягування часу з метою невиконання рішення суду.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Водночас, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у випадку прийняття додаткового судового рішення та зазначення судом конкретної суми до стягнення у межах суми стягнення за один місяць, виникнуть обставини щодо розбіжності змісту резолютивної частини рішення суду від 10.05.2023 та додаткового судового рішення, що на переконання суду є неприпустимим.

Разом з тим, позивач при звернені до суду не просив визначити конкретну суму у межах суми стягнення за один місяць.

Більше того, на переконання суду визначення і нарахування суми стягнення за один місяць покладається на відповідача під час виконання рішення.

Із наведеного вище слідує, що судове рішення ухвалене щодо всіх заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні обставини, які б могли б бути підставою для ухвалення додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України. Відтак підстави для задоволення поданої Управлінням Держпраці у Вінницькій області заяви про ухвалення додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 248, 252, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Управління Держпраці у Вінницькій області про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 120/248/23 в частині, що стосується зобов`язання виплати середнього заробітку за один місяць, зокрема, яка сума середнього заробітку і за який місяць підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали суду сторони можуть отримати 30.05.2023.

Суддя Мультян Марина Бондівна