Справа № 280/3460/22
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 280/3460/22

адміністративне провадження № К/990/18300/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №280/3460/22 за позовом ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури, у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 07.02.2022 №7 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

- визнати протиправним і скасувати наказ Генерального прокурора №49к від 06.05.2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Донецької області та органів прокуратури.

- зобов`язати Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Донецької області з 11.05.2022.

- стягнути з прокуратури Донецької області середній розмір заробітної плати за період з 11.05.2022 до дати поновлення на посаді.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного від 31 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року.

Визнано протиправним і скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 07.02.2022 №7 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

Визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора № 49к від 06.05.2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Донецької області та органів прокуратури.

Зобов`язано Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Донецької області з 11.05.2022.

Стягнуто з прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середній розмір заробітної плати за період з 11.05.2022 до 12.04.2023 року в розмірі 152 818грн.10 коп.

На зазначену постанову суду апеляційної інстанції Донецькою обласною прокуратурою подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 22 травня 2023 року.

У касаційній скарзі відповідачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

На обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні неправильно застосував норму права у подібних правовідносинах, а саме пункт 11 Порядку №221 без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі №640/10572/20.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Слід також зазначити, що посилаючись на вказану постанову Верховного Суду, відповідач акцентує увагу на витягах з цієї постанови, зокрема, релевантних джерелах права, які застосовано судом касаційної інстанції у конкретній справі за конкретних обставин, та не наводить обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у цій справі та у справі №640/10572/20 розглянутій Верховним Судом, є подібними з урахуванням предмета правового регулювання, а також умов та періодів застосування правових норм.

Суд зазначає, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Отже, для встановлення подібності справ і відносин слід враховувати сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.

Так, у справі №640/10572/20, на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, суди установили, що позивач, перебуваючи у стані повної правової визначеності щодо наслідків неподання відповідної заяви, не виконала вимог пункту 11 Порядку №221, заяву про перенесення дати іспиту не подала, про причини своєї неявки не повідомила, що зафіксовано у протоколі кадрової комісії №1 від 03.03.2020. Зазначені обставини не можуть трактуватися на користь прокурора, який своєю бездіяльністю фактично допустив порушення законодавчо встановленого порядку повідомлення кадрової комісії про настання обставин, які унеможливили прийняття ним участі у процедурі атестації, а відтак і порушення умов і процедури самої атестації.

Натомість у цій справі, за висновком суду апеляційної інстанції та матеріалами справи підтверджується, що на адресу Офісу Генерального прокурора позивачем був направлений лист від 31.01.2023, яким він інформував про неможливість проходження атестації 31.01.2022 у зв`язку з хворобою та надавав як підтвердження хвороби лікарняний лист. Однак, не передання відповідачем вказаного листа до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур є порушенням прав позивача щодо проведення атестації відносно нього.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що справи №280/3460/22 та №640/10572/20 є подібними з урахуванням установлених обставин справ.

Подаючи касаційну скаргу, скаржником не викладено підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Усталеною є позиція Верховного Суду, що касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, з якими не погоджується скаржник, та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням відповідачем у касаційній скарзі підстави для касаційного оскарження судового рішення у цій справі, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме покликаючись на постанову Верховного Суду відповідач не обґрунтував і не довів, що ця постанова ухвалена у справі за подібними відносинами із цією справою, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Донецької обласної прокуратури на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №280/3460/22 за позовом ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова