Справа № 380/2389/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2389/23
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

25 травня 2023 року

10 год. 37 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Роздіна Ю. Н., позивача ОСОБА_1 , представниці позивача Літовченко Л. Р., представниці відповідача Лисої Н. В. розглянув у підготовчому судовому засіданні заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та заяву відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування актів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі відповідач, Головне управління НП у Львівській області), у якій просить:

- визнати протиправним і скасувати акт Форми Н-5 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області «Розслідування нещасного випадку від 15 грудня 2020 року, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 год. ранку за адресою: АДРЕСА_1 »;

- визнати протиправним і скасувати акт Форми НТ № 27 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про нещасний випадок невиробничого характеру від 15 грудня 2020 року, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 ранку за адресою: АДРЕСА_1 »;

- зобов`язати відповідача повторно провести службове розслідування за фактом травми, отриманої внаслідок ДТП 25.08.2020 року майором поліції ОСОБА_1 , старшим дільничним офіцером поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області та оформити його результати відповідно до вимог «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 з урахуванням висновків суду.

Ухвалою суду від 17.02.2023 відкрито провадження в адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суд також вирішив, що розгляд клопотання про поновлення строку звернення до суду буде здійснюватися у судовому засіданні.

Одночасно із позовом, позивачем подано суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з поважних причин.

Вказану заяву обґрунтував тим, що 25.08.2020 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований. У зв`язку з отриманими травмами позивач проходив лікування протягом 122 днів, після чого отримав направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи. Як повідомив позивач, свідоцтвом про хворобу № 350 від 11.02.2021 встановлено, що позивачем отримано травму під час проходження служби в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням службових обов`язків. Позивач стверджує, що такий висновок медичної комісії про характер отриманої позивачем травми був зроблений з оскаржуваних актів. Як на підставу пропуску строку звернення до суду позивач покликається на те, що з часу отримання ним тілесних ушкоджень (25.08.2020) по 11.02.2021 день його звільнення з органів Національної поліції, та з цього часу ОСОБА_1 продовжує лікуватись та проходити реабілітацію згідно з індивідуальними програмами реабілітації інваліда.

Крім того зазначив, що у ДТП, яке мало місце 25.08.2020 мати позивача теж отримала тілесних ушкоджень. У зв`язку з зазначеним матері ОСОБА_1 встановлено інвалідність 2 групи трудового каліцтва. Позивач стверджує, що його мати потребує постійного стороннього догляду. Як зазначив ОСОБА_1 , такий догляд за матір`ю здійснює саме він. Також вказав, що у згадуваному ДТП постраждала і його сестра, якій внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди встановлено ІІІ групу інвалідності. Повідомив, що його сестра потребує допомоги в побуті, яку сестрі надає позивач. Позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду за захистом його права та законних інтересів поважними та поновити даний строк у зв`язку з лікуванням позивача, доглядом матері та сестри та у зв`язку з введенням на території України воєнного стану з 24.02.2022.

При цьому також зазначив, що за фактом ДТП, яке мало місце 25.08.2020, 25.08.2020 слідчим ВРЗ у СТ СУ ГУ НП у Львівській області відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України. Вказав також, що слідчим відділом Львівського районного управління № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області 22 листопада 2022 внесено відомості до ЄРДР та відкрито друге кримінальне провадження по ч. 1 ст. 286 КК України, що на думку позивача, є однією з поважних причин для продовження строку звернення з позовною заявою до Львівського окружного адміністративного суду з відновленням його порушеного права.

Від відповідача на адресу суду надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду (вх. № 15759 від 08.03.2023). В обґрунтування такої вказав, що позивачем пропущено встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України місячний строк звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 отримав складені комісією Залізничного ВП ГУНП у Львівській області акти форми Н-5, форми НТ № 27 від 15 грудня 2020 року 17.12.2020 року. Вказаний факт підтверджується власноручно вчиненим записом позивача у журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків (у тому числі поранень) Залізничного ВП ГУНП у Львівській області. Враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Також Головне управління Національної поліції у Львівській області зазначило, що час перебування позивача на лікуванні не унеможливлює звернення позивача до суду самостійно або через уповноваженого представника. Відповідач вказав, що згідно з медичної документації, доданої позивачем до позовної заяви, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікування з 25.08.2020 року по 30.09.2020 року. Перебування позивача з 31.09.2020 року на амбулаторному лікуванні не могло заважати йому звернутися до суду за захистом свого порушеного права як особисто, так й за допомогою засобів поштового й електронного зв`язку. Щодо відсутності коштів на оплату судового збору, звернув увагу на те, що з 2020 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із позовними заявами (справи № 380/10130/22, № 380/10420/22, № 380/11468/22, № 380/2948/23, № 380/10745/22, № 380/17904/22, № 380/12608/22). На думку відповідача, не заслуговують на увагу і доводи позивача про відсутність коштів на послуги адвоката оскільки виконання вищевказаних процесуальних дій залежить виключно від волі позивача. При цьому, позивач не був позбавлений права самостійно звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 04.04.2023 відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду; позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування актів залишено без руху для подання до суду заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про поновлення строків звернення до суду (вх. № 26121 від 13.04.2023) у якій просив визнати причини пропуску позивачем строку для звернення до суду за захистом прав і законних інтересів поважними та поновити такий строк. В обґрунтування такої заяви вказав, що практика рішень Верховного суду та практика Європейського суду з прав людини вказують на те, що суд при оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення повинен не тільки надавати оцінку поведінці заявника та з`ясуванню з його боку обставини або декілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; обставин, які виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; значущість для заявника питання, а також, як зазначає практика Європейського суду з прав людини, суд також повинен з`ясувати поведінку державних органів, а в даному випадку - це поведінка суб`єкта владних повноважень відповідача, ГУНП у Львівській області. Позивач навів такі арґументи щодо доведення поважності причин пропуску звернення до суду.

По-перше, вказав, що під час проходження служби в Національній поліції України 25.08.2020 року, їдучи виконувати службові обов`язки, внаслідок ДТП по АДРЕСА_1 отримав тілесні ушкодження, а саме згідно Виписки з медичної картки стаціонарного хворого за № 20525 КЛШМД: перелом тіла плечової кістки правої руки, відкрита рана голови не уточненої локалізації, удар грудної клітки. Зазначив, що 03.09.2020 позивачу здійснено операцію на руку з відкритою репозицією перелому, з внутрішньою фіксацією. Вказав, що внаслідок отриманих травм у позивача обмежено функціонувала права рука, а саме були ротаційні порушення правого плечового суглобу, травматичні порушення функції правого ліктьового суглобу, порушення руху кисті та пальців. Після ДТП ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний в зв`язку з післяопераційним лікуванням протягом 122 днів. У подальшому, 08 травня 2021 року за результатом проходження МСЕК позивачу за наслідками отримання травм внаслідок ДТП, що мало місце 25.08.2020 року встановлена - 3-тя група інвалідності-інвалід армії з втратою ступеня професійної працездатності - 45% з протипоказанням роботи навантаження на правий плечовий пояс.

Вказав, що під час ДТП, що мала місце 25.08.2020 року по АДРЕСА_1 була покалічена мати позивача - ОСОБА_2 - 1950 р.н. - інвалід 2 групи трудового каліцтва, якій при госпіталізації в КЛШМД був встановлений Діагноз: перелом проксимального відділу великогомілкової кістки, перелом тіла плечової кістки, удар нижньої частини спини і тазу, удар грудної клітки. Матері ОСОБА_1 було проведено 2 складні операції, а саме: перша операція - по факту перелому плечової кістки з внутрішньою фіксацією (однієї) металевої пластини з шурупами; друга - по факту перелому великогомілкової кістки з внутрішньою фіксацією (двох) металевих пластин з шурупами. Зазначив, що матір позивача більше року провела в лежачому стані з огляду на порушення функції опорно-рухової системи. Відтак позивач зазначив, що другою поважною причиною пропуску звернення до суду позивач є щоденний догляд за покаліченою внаслідок ДТП 25.08.2020 матір`ю ОСОБА_2 - інвалідом 2-гої групи трудового каліцтва, яка маючи значні порушення опорно-рухової системи, отримала великі страждання внаслідок даного каліцтва під час ДТП. На підтвердження вказаних обставин, позивач надав до заяви про поновлення строків звернення до суду пояснення ОСОБА_3 від 11.04.2023, у яких матір позивача навела аналогічні доводи.

Третя поважна причина пропуску строку звернення до суду, на думку позивача, пов`язана із наданням допомоги з його боку в побуті сестрі ОСОБА_4 за станом її здоров`я, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень під час ДТП, оскільки сестра являється інвалідом 3-тьої групи, не одружена, не працює, не має інших крім нас родичів та має обмеження у вигляді порушення опорно-рухової системи, внаслідок чого сестра не може обслужити себе самостійно в побуті, а тому догляд за нею покладений ЛКК на позивача. Зазначив, що сестра позивача отримала вказані ушкодження внаслідок тієї ж ДТП, яка мала місце 25.08.2020. На підтвердження вказаних обставин, позивач надав до заяви про поновлення строків звернення до суду пояснення ОСОБА_5 від 11.04.2023, у яких сестра позивача навела аналогічні пояснення.

Позивач стверджує, що четвертою поважною причиною, у зв`язку з якою в нього виникає право на продовження строку судом, щодо звернення до суду є той факт що в третій декаді січня місяця 2023 року, перед зверненням з позовною заявою в суд (03.02.2023 року) під час спілкування з гр. ОСОБА_6 - з колишнім членом комісії Залізничного ВП ГУНП у Львівській області перебуваючим на той час на посаді Коменданта Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, який підписував 15.12.2020 року оспорюванні в позовній заяві Акти, останній повідомив ОСОБА_1 про те, що він не приймав участі у складанні Висновку службового розслідування від 14.12.2020 року по факту отримання позивачем травми внаслідок ДТП, також не приймав участі в письмовому опитуванні ОСОБА_1 по факту отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що він на момент складання даних Актів Форми Н-5 та Форми НТ від 15.12.2020 року особисто ані з ОСОБА_1 , ані з близькими родичами позивача як член комісії не спілкувався та не міг з`ясувати всі обставини, при яких позивач отримав тілесні ушкодження.

П`ятою поважною причиною на продовження строку судом, щодо його звернення до суду є значимість порушеного права на соціальний захист, оскільки факти викладені у заяві з боку колишнього члена комісії Залізничного ВП Шмотолоха П.П., яку він скерував до суду, не тільки вказують на формальність складених Актів за Формою Н-5 та Формою НТ від 15.12.2020 року, а й на їх невідповідність, неправомірність та на порушення конституційного права (яке передбачене ст. 46 Конституції України - де зазначається, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової, або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом) на соціальний захист і яке полягає в заниженні позивачу із-за неправомірно складеними Актами з боку відповідача, розміру пенсії позивача, внаслідок чого останній не отримує страхові виплати по призначеній йому інвалідності - інвалід армії - 3-ї групи.

Як зазначив позивач, шостою поважною причиною пропуску строку звернення до суду є протиправна поведінка з боку відповідача, яка підлягає обов`язковій оцінці судом, а саме неодноразові, триваючі протиправні дії, щодо порушення права позивача на мирне володіння своїм майном визначене (статтею 6 Конвенції про захист прав людини - Перший протокол до Конвенції), а також його конституційного, трудового та соціального права на належне пенсійне забезпечення з боку відповідача, для відновлення та захисту якого він вимушений неодноразово звертатись після звільнення зі служби в поліції для реалізації своїх прав на судовий захист з метою відновлення своїх прав та законних інтересів, щодо виплати йому заробітної плати, щодо не проведення повного розрахунку із позивачем по заробітній платі після його звільнення та щодо соціального захисту на належне пенсійне забезпечення.

Так протиправні дії з боку відповідача щодо порушення конституційного права на працю, передбаченого ст. 43 Конституції України та порушення трудового законодавства щодо не проведення розрахунку зі мною у строки при звільненні зі служби в поліції та невиплаті середнього заробітку за весь час затримки грошового забезпечення відображені в наступних рішеннях Львівського окружного адміністративного суду за позовами позивача:

1) рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі № 380/10130/22 визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної відпустки в кількості 15 днів за 2019 рік при звільненні зі служби в поліції; зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки в кількості 15 діб за 2019 рік виходячи з грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції;

2) рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 у справі № 380/10420/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та невиплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період часу проходження служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року по листопад 2017 року; зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період часу проходження служби в Національної поліції України з 07 листопада 2015 року по листопад 2017 року;

3) рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2022 у справі № 380/12608/22 визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення, встановленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення»; зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з рахуванням індексації грошового забезпечення, установленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», з урахуванням раніше виплачених сум;

4) рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі № 380/10745/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати (грошове забезпечення) за несення служби в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу в період проходження служби в Національній поліції України з 2018 року по 2020 рік; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Львівській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату (грошове забезпечення) за несення служби в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу, в період проходження служби в Національній поліції України з 2018 року по 2020 рік;

5) рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 у справі № 380/17904/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 12.02.2021 по 12.08.2021; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 10.11.2022; зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 12.02.2021 по 12.08.2021 у розмірі 8597,82 грн. (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 82 копійки); зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 10.11.2022;

6) Львівським окружним адміністративним судом відкрито спрощене позовне провадження у справі № 380/2948 за позовом ОСОБА_7 до Головного управління Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності ГУНП у Львівській області щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період з 12.02.2021 року по 14.01.2023 року; зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період з 12.02.2021 року по 14.01.2023 року;

7) рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 380/11468/22 визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не включення сум індексації грошового забезпечення до довідки про додаткові щомісячні види грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області виготовити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову (уточнену) довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до якої включити нараховані та виплачені за указаний період суми індексації грошового забезпечення.

Позивач вважає, що вказані рішення не тільки підтверджують факт порушення його права на соціальний захист, а й вказують на те, що з вини відповідача з часу звільнення позивача з 11.02.2021 року зі служби в поліції і по даний час був занижений розмір пенсії позивача, а триваючі протиправні дії вказують на неодноразові порушення з боку відповідача та його знущання над позивачем, що є поважною причиною, для продовження строку звернення до суду, для відновлення його прав.

Від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на заяву позивача про поновлення строків звернення до суду (вх. № 10115ел від 12.05.2023) у якому просив адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв`язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування таких заперечень відповідач вказав, що доводи позивача про те, що він не мав реальної можливості звернутися до суду у зв`язку з лікуванням в умовах денного стаціонару вважає необґрунтованими, оскільки лікування на умовах денного стаціонару не позбавляє можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права у встановлений частиною третьою статті 99 КАС України строк.

Перебування особи на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 у справі № 826/13430/17, в постанові від 26.03.2020 у справі № 805/2688/18-а, в постанові від 06.03.2019 № 805/1985/18-а.

Щодо твердження позивача про те, що він був позбавлений можливості звернутися до суду у строк у зв`язку з відсутністю у нього коштів вказав, що КАС України не визнає майнову неспроможність особи поважною причиною пропущення строку звернення до суду та підставою для поновленні такого строку. Усі особи, які перебувають під юрисдикцією України, мають право безоплатну правову допомогу (стаття 8 Закону України від 02.06.2011 № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу»).

Окрім того, вважає подані представником позивача заяви ОСОБА_6 та пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не є належними та допустимими для обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення позивача до суду.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_1 "особисто дані сім позовів не друкував, а дані позовні заяви йому допомогли безкоштовно написати колишні працівники по роботі знаючи його складну ситуацію в родині, в тому числі щодо обмежень функціонування його правої руки, внаслідок отриманих травм під час ДТП 25.08.2020 року", на думку відповідача, не заслуговують на увагу та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з позовом до ГУНП у Львівській області (справи № 380/10130/22, № 380/10420/22, № 380/11468/22, № 380/2948/23, № 380/10745/22, № 380/17904/22, № 380/12608/22).

Як стверджує відповідач, кожна позовна заява, заперечення на відзиви та інші процесуальні документи, подавались позивачем особисто, що підтверджується власноручно вчиненим записом позивача на позовній заяві в тому числі у справі, що розглядається. Крім того, кожна сторінка позовної заяви у кількості 206 арк. завірена підписом позивача.

Звернув увагу суду, що розглядаючи хвороби як поважні причини пропуску строку звернення до суду просив суд прийняти до уваги той факт, що здатність позивача забезпечити догляд за хворими сестрою та мамою, суперечить факту його тяжкого стану, оскільки тяжкохвора людина, яка сама потребує стороннього догляду, не може забезпечити догляд за іншою тяжкохворою людиною.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на заперечення відповідача на його заяву від 11.04.2023 «Про поновлення строків звернення до суду з поважних причин», у якій просив визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом прав і законних інтересів поважними та поновити такий строк. У вказаній відповіді на заперечення, серед іншого, позивач звернув увагу на таке.

Зазначені представником відповідача висновки Верховного суду України, на думку позивача, по кожній індивідуальній справі є різними і з різним тлумаченням. Так, в постанові Верховного суду України від 26 березня 2020 року за № 805/2688/18-а, суд не зазначає, що лікування з боку позивача не є поважною причиною стосовно пропуску звернення до суду, а навпаки суд зазначає, що позивач звернувся з заявою в суд після 3 місяців, після закінчення лікування, хоча мав можливість відразу після закінчення лікування звернутись в суд, що вказує на те, що сам факт лікування Верховний суд не ставить під сумнів, як неповажну причину пропуску звернення до суду, а отже це спростовує твердження представниці відповідача, яка сама собі суперечить. При цьому зауважив, що Велика палата Верховного суду України наголосила, що правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і. відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Вказав, що представниця відповідача наводячи висновки Верховних судів, які не є аналогічними (стосовно визначення поважних причин внаслідок каліцтва під час ДТП трьох людей та її наслідків, а саме перенесених 4 операцій та подальшим лікуванням і реабілітацією) не вказала всіх сформованих позивачем аргументів (про оцінку усіх обставин як ОСОБА_1 так і його близьких родичів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ) викладених в позовній заяві ОСОБА_1 та заяві стосовно поважних причин, які, на його думку, є підставою щодо поновлення строків звернення до суду.

Твердження представниці відповідача про те, що усі особи, які перебувають під юрисдикцією України, мають право на безоплатну допомогу» (ст. 8 Закону України від 02.06.2011 року № 3460-УІ «Про безоплатну правову допомогу, а також те, що у відповідності до ч. 3 ст. 99 КАСУ кожен може звернутися до суду з електронними доказами, заперечив доводами про протиправність поведінки відповідача, яка встановлена судовими рішеннями у справах № 380/10130/22, № 380/10420/22, № 380/11468/22, № 380/2948/23, № 380/10745/22, № 380/17904/22, № 380/12608/22.

Інші доводи позивача перекликаються з його міркуваннями, викладеними в заяві про поновлення строків звернення до суду (вх. № 26121 від 13.04.2023).

У судовому засіданні позивач і його представниця заяву про поновлення строків звернення до суду підтримали, просили її задовольнити.

Представниця відповідача проти вказаної заяви заперечила. Просила задовольнити заяву відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду.

При вирішенні поданих заяв, суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, предметом спору у даній справі є визнання протиправним і скасування акта Форми Н-5 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області «Розслідування нещасного випадку від 15 грудня 2020 року, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 год. ранку за адресою: м. Львів вул. Личаківська 16 в м. Львові»; та акта Форми НТ № 27 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про нещасний випадок невиробничого характеру від 15 грудня 2020 року, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 ранку за адресою: АДРЕСА_1 ».

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З огляду на зміст позовних вимог та характер спірних правовідносин суд дійшов висновку про те, що оскарження спірних актів не може вважатися спором щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, відтак до спірних правовідносин застосовується шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

У матеріалах справи міститься витяг з журналу реєстрації потерпілих від нещасних випадків (у тому числі поранень) Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Так, відповідно до запису № 27 вказаного журналу, ОСОБА_1 ознайомився із актом за формою НТ 17.12.2020.

Як встановлено судом, позовну заяву подано суду 07.02.2023, що підтверджується штемпелем відділення поштового зв`язку на конверта рекомендованого поштового відправлення за ШКІ № 613, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 160 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Верховний Суд досліджував питання застосування процесуальних строків у правовідносинах, що виникають з пенсійного забезпечення у постанові від 15.09.2020 у справі № 635/7878/16-а та дійшов до висновку, що застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд касаційної інстанції наголосив, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі також - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що « право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою» (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява № 45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03, пункт 30 рішення у справі «Наталія Михайленко проти України» від 30.05.2013, заява № 49069/11).

При наданні оцінки доводам поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, суд враховує зокрема, складність справи, поведінку сторін (заявника) та державного органу (суб`єкта владних повноважень), значущість для заявника питання, яке є предметом судового розгляду.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з медичного висновка ЛКК № 463/1, складеного 28.10.2022, ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, який здійснює син ОСОБА_1 (Т. І а.с. 104).

З медичного висновка ЛКК № 462/1, складеного 28.10.22 слідує, що ОСОБА_4 за станом здоров`я потребує допомоги в побуті, яку надає брат ОСОБА_1 (Т. І а.с. 106).

Отже, доводи позивача про те, що він постійно доглядає свою матір та допомагає в побуті своїй сестрі підтверджено належними письмовими доказами.

Відтак, щодо наведених позивачем доводів, суд зазначає, що обставини травмування та подальшого лікування його, та членів його сім`ї (матері та сестри) підтверджується наявними медичними документами.

Суд при оцінці доводів позивача також враховує важкість травм, отриманих позивачем, його матір`ю та сестрою, які призвели до важкої і тривалої реабілітації та відновлення, а також важливість справи для останнього.

Щодо обставин звернення позивача із позовними заявами до відповідача у справах № 380/10130/22, № 380/10420/22, № 380/11468/22, № 380/2948/23, № 380/10745/22, № 380/17904/22, № 380/12608/22, суд зазначає таке.

З огляду на зміст спірних правовідносин, які були предметом дослідження у вищезазначених справах, суд дійшов висновку про те, що такі пов`язані із захистом порушених соціальних і трудових прав позивача. При цьому, всі перелічені справи розглянуті судом в порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про їх незначну складність. Таким чином, суд враховує пояснення позивача про те, що допомогу у підготовці таких позовних заяв надавали колеги позивача, з огляду на важкий стан позивача та його близьких родичів. Відтак суд критично оцінює доводи відповідача про те, що такі звернення позивача свідчать про неповажність причин пропуску строку звернення до суду.

Крім того, доводи позивача про те, що спілкування з гр. ОСОБА_6 у січні 2023 року та обговорення певних питань, що пов`язані із предметом спору не є обставинами, які свідчать про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду. Суд зазначає, що такі доводи Коменданта Залізничного ВП ГУНП у Львівській області (про те, що він не приймав участі у складанні Висновку службового розслідування від 14.12.2020 року по факту отримання позивачем травми внаслідок ДТП, що він не приймав участі в письмовому опитуванні ОСОБА_1 по факту отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що він на момент складання даних Актів Форми Н-5 та Форми НТ від 15.12.2020 року особисто ані з ОСОБА_1 , ані з близькими родичами позивача як член комісії не спілкувався та не міг з`ясувати всі обставини, при яких позивач отримав тілесні ушкодження) стосуються питань, пов`язаних із вирішенням спору по суті, а не питань щодо поновлення строку звернення до суду.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач був позбавлений можливості звернутися до суду у строк, встановлений КАПС України, у зв`язку з відсутністю у нього коштів для звернення за правовою допомогою, із покликанням на те, що КАС України не визнає майнову неспроможність особи поважною причиною пропущення строку звернення до суду та підставою для поновлення такого строку, суд оцінює такі критично, оскільки нормами КАС України не визначено переліку таких підстав. Суд приймає рішення про поважність причин пропуску строку до суду виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи доводи позивача про поважність пропуску ним строку звернення до адміністративного суду у сукупності, суд вважає, що його доводи заслуговують на увагу і дають суду підстави дійти висновку, що такі є поважними та такими, що підлягають поновленню.

Виходячи з висновку суду про поважність причин пропуску строку звернення позивачем до адміністративного суду, у задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 240, 248, 256, 293-295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, зазначені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

3. У задоволенні заяви відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.05.2023.

Суддя Р.П. Качур