Справа № 932/2729/23
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/2729/23
Провадження № 2а/932/93/23
Р І Ш Е Н Н Я
12 травня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Магала Олександр Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Перепелицю В.М., 20.03.2023 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа - Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Магала Олександр Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради серії РАП №00261355 від 17.02.2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, і закрити справу про справу про адміністративне правопорушення, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судові витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.02.2023 року орієнтовно з 10 години 00 хвилин він здійснив зупинку з метою здійснення стоянки транспортного засобу TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на тротуарі по вул. Короленка біля будинку, який має адресу м . Дніпро, вул. Старокозацька, 25, із суворим дотриманням Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. В черговий раз виглянувши у вікно, він побачив, що інспектором Магалою О.О. здійснюється фотофіксація його транспортного засобу, що і стало підставою для його виходу на вулицю. Підійшовши до інспектора, почув, що він сказав, що має зачекати ще 2 хвилини щоб притягти його до відповідальності за порушення правил стоянки та роздрукувати повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності. В процесі дискусії щодо неправомірності фіксації нібито вчиненого порушення в цьому місті, за умови його перебування на місці біля інспектора, останній не тільки не запропонував усунути наявне на його думку порушення ПДР, але й роздрукував повідомлення про його притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД01133409, в якому містилася інформація про те, що у відношенні власника транспортного засобу буде винесено постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП щодо порушення р.15 п.15.10. (б) ПДР. У Повідомленні було зазначено, що інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Магала О.О. в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу, а саме: о 11 год. 31 хв. транспортним засобом TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою м.Дніпро, вул. Старокозацька, 25, чим порушено вимоги підпункту б) пункту 15.10. розділу 15 ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, - стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.
Позивач зазначає у позові, що його перебування особисто на місці та під час фіксації з документами: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія відповідної категорії, повністю виключало відсутність технічної можливості встановити на місці особу, зазначену у ч.1 ст. 14-2 цього Кодексу; за таких обставин справу розглянуто із порушенням встановленого КУпАП процесуального порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до обмеження прав і його законних інтересів, а також змусило понести витрати на правову допомогу. 17.02.2023 року його адвокатом було направлено відповідне клопотання до відповідача та адвокатський запит з проханням повідомити дату, точний час та повне зазначення місця, враховуючи, що є неочевидним місцезнаходження відповідача, розгляду справи про адміністративне правопорушення згідно складеного 16.02.2023 року інспектором з паркування Магада О.О. повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД01133409 за ч.1 ст. 122 КУпАП щодо порушення р.15 п.15.10. (б) ПДР. Однак, його клопотання було розглянуто вже після винесення оскаржуваної постанови, а саме 22.02.2023 року, про що свідчить лист № 4/9-732 від 22.02.2023 року, що на його думку є грубим порушенням процесуального права та самостійною підставою для скасування постанови. На адвокатський запит надійшла відповідь - листом № 4/9-733 від 22.02.2023 року Інспекція повідомила про те, що 17.02.2023 року інспектором з паркування винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 00261355, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, копію вказаної постанови було отримано адвокатом 06.03.2023 року.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.03.2023 року зазначена адміністративна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
13.04.2023 та 22.04.2023 року від відповідача - Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради до суду надійшов Відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необгрунтованість. При цьому у Відзиві зазначив, що 16.02.2023 року інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками) транспортного засобу Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька, 25, чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху. У відповідності до положень ст. 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: дату порушення 16.02.2023 року; місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Старокозацька, 25; географічні координати; 48.4621791, 35.0404148; час вчинення порушення: об 11 год. 31 хв. Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування відповідно до вимог ст. 2791 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД № 01133409 на лобовому склі транспортного засобу позивача. Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00261355 від 17.02.2023 року згідно з ч. 5 ст. 279-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно з інформацією доказової бази, що наявна у Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради штраф за постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № №00261355 від 17.02.2023 року було сплачено частково в сумі 172,19 грн.
Крім того, відповідач не погоджується з доводами позивача, що адміністративне правопорушення слід кваліфікувати за п.п. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху, оскільки при недотриманні трьох факторів: 1) транспортний засіб має бути легковим автомобілем або мотоциклом; 2) транспортний засіб має бути розташований на краю тротуару; 3) транспортний засіб має залишити щонайменше 2 м для руху пішоходів норми цього пункту не діють та не застосовуються інспектором з паркування. В даному випадку транспортний засіб був розташований безпосередньо на тротуарі, а не на краю тротуару, а тому порушення вірно кваліфіковано за пп «б» п.15.10 Правил дорожнього руху. Також, відповідач заперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, оскільки вважає, що вони є неспівмірними зі складністю справи, витраченим адвокатом часом та значенням спору для сторони. Посилаючись на зазначене, просить відмовити в задоволенні позову та стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом, відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення серія РАП №00261355 до повідомлення ІД №01133409, винесеної 17.02.2023 року Інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Магала О.О., 16 лютого 2023 року 11 год. 31 хв. транспортним засобом TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою м.Дніпро, вул. Старокозацька, 25, чим порушено вимоги підпункту б) пункту 15.10. розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, - стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками), чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.
Цією постановою позивача ОСОБА_1 за вчинення вказаного діяння притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
17.02.2023 року представником позивача було направлено до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради клопотання про здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення згідно складеного 16.02.2023 року інспектором з паркування Магала О.О. повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД01133409 за ч.1 ст. 122 КУпАП, виклик ОСОБА_1 на розгляд вказаної справи, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
Листом від 22.02.2023 року №4/9-732 представник позивача, з посиланням на положення КУпАП, була повідомлена Інспекцією про те, що зазначення конкретної години, о котрій була розглянута справа про адміністративне правопорушення, не встановлено вимогами діючого законодавства, що інспекцією не здійснюється облік та фіксація години, о котрій виноситься певна постанова про накладення адміністративного стягнення; що у постанові про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00261355 від 17.02.2023 року зазначено місце її складання адреса реєстрації інспекції: АДРЕСА_1 , без зазначення номеру приміщення.
17.02.2023 року, 28.02.2023 року представником позивача було направлено до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Адвокатські запити, в яких вона просила повідомити інформацію, аналогічну, про яку зазначено в її вищевказаному клопотанні від 17.02.2023 року, та надати копію постанови від 17.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, на які було отримано з Інспекції листи від 22.02.2023 року та від 06.03.2023 року, аналогічні за змістом листу від 22.02.2023 року за №4/9-732. Вважаючи, що постанова серії РАП №00261355 від 17.02.2023 року до повідомлення підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Частиною 1 та 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Як передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Згідно ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Згідно з пп. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зупинка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).
Відповідно до п. 1.10. ПДР визначено: тротуар - це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном; проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів; стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу. Отже, тротуар, це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.
Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно пунктів 15.1, 15.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.
Інспектором при складанні оскаржуваної постанови вказано, що позивачем порушено підпункт «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 «Стоянка забороняється: на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками)».
Відповідно до Примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.
З аналізу вищенаведеного випливає те, що належним чином оформлені матеріали фото/відео фіксації є допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, у відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За правилами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова містить вказівку про здійснення фотозйомки за допомогою технічного засобу Logic Instrument Fieldbook K80V2.
Судом встановлено, що на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, матеріали справи містять фотознімки подій від 16.02.2023 року із зображенням транспортного засобу TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Проте, з цих фотознімків неможливо визначитися, що саме на них зафіксовано, оскільки відсутня адреса будівлі, біля якої зафіксовано знаходження вказаного транспортного засобу, а наведені дані геолокації також не дають можливості однозначно встановити таке місцезнаходження. Разом з тим, позивач не заперечує, що 16.02.2023 року близько 10-00 год. він здійснив зупинку з метою здійснення автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на тротуарі по вул. Короленка, біля будинку, який має адресу вул. Старокозацька, 25 м. Дніпро.
Таким чином, вбачається, що інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Магала О.О. належним чином не зафіксовано, що вказаний автомобіль припарковано у зоні дії дорожніх знаків, які дозволяють чи забороняють зупинку чи стоянку; не надано суду й інших доказів, як-то схеми організації дорожнього руху з розташуванням дорожніх знаків в указаному місці.
Отже, інспектором та відповідачем не доведено, що паркування вказаного автомобіля відбулося в зоні відсутності відповідних знаків, що дозволяють стоянку. Зважаючи на викладене, суд вважає неналежними доказами фотознімки транспортного засобу TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які були зроблені інспектором з паркування Магала О.О., надані відповідачем на підтвердження знаходження цього транспортного засобу у місці, де заборонена зупинка, а саме на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).
Відповідно до пункту 15.10 ПДР (в) стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху залишається щонайменше 2 м.
Позивач у позові зазначає, що ним була здійснена зупинка на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійснена легковим автомобілем, на краю тротуару, для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже наявні підстави для скасування спірної постанови та задоволення зазначених позовних вимог позивача.
Крім зазначеного, позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача понесені витрати по справі, а зокрема витрати на правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи у сумі 4000,00 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вбачається, що на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи позивачем надано договір про надання правової допомоги від 13.10.2022 року, два адвокатські запити від 17.02.2023 року та від 28.02.2023 року, клопотання про розгляд про розгляд справи за участю особи; акт № 2023/03/15 приймання-передачі послуг від 15.03.2023 року на суму 4000,00 грн., детальний розрахунок витрат на правову допомогу; квитанцію №6М9К-НІРІ-Т5СХ-9637 від 18.01.2023 року.
З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2022 року між адвокатом Перепелиця В.М. та Євстигнеєвим А.О. був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого ОСОБА_1 доручив, а адвокат Перепелиця В.М. зобов`язується надавати йому правову допомогу, яка полягає: в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта під час кримінального провадження або провадження про адміністративне правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництві клієнта в цивільному, господарському, адміністративному, кримінальному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, наданні інших видів правової допомоги; договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 року, якщо інше не буде передбачено додатковою угодою сторін (п.1.1., п.6.1.).
Пунктом 3.1. Договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатові винагороду, яка є гонораром адвоката.
Оскільки сторони не можуть наперед визначити зміст і обсяг правової допомоги, в незалежності від її кількості та складу, розмір винагороди адвоката визначається за домовленістю сторін в Акті приймання-передачі наданих послуг (п.3.2.).
Відповідно до Акту № 2023/03/13 приймання-передачі послуг до Договору про надання правової допомоги від 13.10.2022 року, адвокат Перепелиця В.М. передав, а клієнт ОСОБА_1 прийняв правову допомогу згідно укладеного Договору. Зміст послуг полягає в наступному: п.2.1. адвокатом було здійснено аналіз нормативної бази і судової практики з питань, пов`язаних із виконанням нижчезазначених робіт.
П.2.2. Роботи з надання послуг містили в собі: 2.2.1. зустріч, консультація, узгодження правової позиції; п.2.2.2. збір доказів: підготовка, роздрукування та направлення електронною поштою (з ЕЦП) до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради: 2х адвокатських запитів від 17.02.2023р. та від 28.02.2023р., клопотання про розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від 17.02.2023 року; п.2.2.3. підготовка та подання до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовної заяви про скасування постанови серії РАП № 00261355 від 17.02.2023 р. п.2.2.4. супроводження справи у Третьому апеляційному адміністративному суді участь у судових засіданнях.
Відповідно до п.3-6 Акту, послуги надані (передані) як в усній, так і в письмовій/електронній формах; клієнт у повному обсязі прийняв надані адвокатом послуги; клієнт задоволений якістю та обсягом наданих адвокатом послуг; претензії з боку клієнта до адвоката щодо наданих послуг відсутні.
Відповідно до п.7 Акту, сума плати за надання послуг визначена сторонами в розмірі 4000,00 грн., яку клієнт сплатив на умовах попередньої оплати, що підтверджується квитанцією №6М9К-Н1Р1-Т5СХ-9637 від 18.01.2023 року.
Відповідно до детального розрахунку витрат на правову допомогу за Договором про надання правової допомоги б/н від 13.10.2022 року, які поніс ОСОБА_1 , датованого 15.03.2023 року, вартість 1 години роботи адвоката Перепелиці В.М. 500,00 грн. година; витрати складаються з оплати за: 1. зустріч, консультацію, узгодження правової позиції - 500 грн. (одна година роботи адвоката); 2. збір доказів: підготовка, роздрукування та направлення електронною поштою (з ЕЦП) до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради: 2х адвокатських запитів від 17.02.2023 р. та від 28.02.2023р.; клопотання про розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від 17.02.2023 року 1000,00 грн. (2 години роботи адвоката); 3. підготовка (аналіз законодавства та судової практики) та подання до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовної заяви про скасування постанови 1500,00 грн. (3 години роботи адвоката); 4. супроводження справи у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська участь у судових засіданнях 1000,00 грн. (дві години роботи адвоката).
Відповідно до квитанції №6М9К-НІРІ-Т5СХ-9637 від 18.01.2023 року позивачем сплачено на рахунок адвоката грошові кошти за надання послуг за договором від 13.10.2022 року.
Відповідач у відзиві на позов заперечував заявленої до стягнення позивачем суми на професійну правничу допомогу, посилаючись на її неспівмірність зі складністю справи, витраченим адвокатом часом та значенням спору для сторони.
Як вказано вище, в переліку робіт з надання послуг за Договором про надання правової допомоги від 13.10.2022 року відповідно до Акту № 2023/03/13 приймання-передачі послуг до Договору про надання правової допомоги від 13.10.2022 року, адвокат Перепелиця В.М. передав, а клієнт ОСОБА_1 прийняв правову допомогу згідно укладеного Договору, яка відповідно до п.2.2.4. зміст послуг полягає, зокрема, в наступному: супроводження справи у Третьому апеляційному адміністративному суді участь у судових засіданнях, і відповідно до п.7 вказаного Акту сума за надання цих послуг входить до суми 4000,00 грн., яку ОСОБА_1 сплатив адвокату Перепелиця В.М. на умовах попередньої оплати відповідно до квитанції №6М9К-НІРІ-Т5СХ-9637 від 18.01.2023 року.
Також, відповідно до п.4 Детального розрахунку витрат на правову допомогу за Договором про надання правової допомоги б/н від 13.10.2022 року, які поніс ОСОБА_1 , датованого 15.03.2023 року, витрати позивача складаються з оплати за супроводження справи адвокатом у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська участь у судових засіданнях 1000,00 грн. (дві години роботи адвоката).
Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тобто судові засідання у даній справі не призначалися; крім того, в межах даного судового розгляду даного адміністративного позову ОСОБА_1 дана справа до Третього апеляційного адміністративного суду в установленому КАС України порядку судом не направлялася.
З огляду на зазначене, та, зважаючи на вказані доводи представника відповідача, суд вважає необхідним зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню на користь позивача, до 3000,00 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-122, 132-134, 139, 143, 241-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Магала Олександр Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.
Скасувати Постанову Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 00261355 від 17.02.2023 року до повідомлення серія ІД № 01133409 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, - закрити.
В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева