Справа № 160/24339/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/24339/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року

у справі №160/24339/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №160/24339/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2022 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 у справі №160/24339/21 залишено без змін. Приймаючи рішення по справі, судова колегія вказала , що питання віднесення об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування, в контексті ст. 266 ПК України , віднесено до повноважень органу місцевого самоврядування , який приймає рішення про визнання житлової нерухомості непридатною для проживання. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що наявність судового рішення зобов`язального характеру не підміняє собою рішення органу місцевого самоврядування.

24.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Позивач просив рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 скасувати; позов до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами заявник посилався на те, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровський області винесені податкові повідомлення-рішення від 12.03.2021, якими визначені суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за податковий період 2020 року, загалом на суму 158668,62 грн. З таблиці «Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», наданої відповідачем, вбачається, що об`єктами оподаткування за вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями є житлові приміщення, що належать ОСОБА_1 , а саме - квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

22.11.2022 рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/4058/22 вищезазначені квартири визнані непридатними для проживання. Заявник вважає дані обставини нововиявленими та на цій підставі просить суд переглянути справу та скасувати спірні ППР.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 р. у справі № 160/24339/21 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 - відмовлено.

Судом зазначено, що наведені заявником підстави не є нововиявленими обставинами, оскільки не існували на момент розгляду справи по суті.

Не погодившись з ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої він просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 р. у справі № 160/24339/21, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що нововиявленою є обставина, яка існувала на час прийняття рішення, яке підлягає перегляду, проте про неї не було відомо. Так, в даній справі нововиявленою обставиною є факт непридатності житлових приміщень до проживання, яке існувало ще станом на 2017 рік, проте, через наявність судового спору з виконавчим комітетом щодо затвердження актів придатності житлових приміщень, лише в листопаді 2022 року судовим рішенням остаточно зафіксовано даний факт, що надало можливість позивачу звернутись до суду з заявою про перегляд судового рішення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представником позивача правова позиція, викладена у скарзі, підтримана, надано пояснення суть яких зводиться до помилковості рішення суду першої інстанції та скасування ухвали суду.

Представницею відповідача надані заперечення з посиланням на ст. 361 КАС України та зазначено, що вказана норма містить вичерпний перелік підстав перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. Підстава, яку зазначає позивач - рішення Жовтневого районного суду по справі № 201/4058/22, яке підтверджує непридатність для проживання нерухомості позивача та відповідно спростовує висновок податкового органу, що квартири позивача не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, в силу ст. 266 Податкового Кодексу такою обставиною не є, оскільки відсутнє рішення міської ради із зазначеного питання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровський області винесені податкові повідомлення-рішення від 12.03.2021 №50462 про сплату 9649,77 грн., №50462 про сплату 11017,18 грн., №50462 про сплату 11059,69 грн., №50462 про сплату 11130,54 грн., №50462 про сплату 9791,47 грн., №50462 про сплату 8820,83 грн., №50462 про сплату 9316,78 грн., №50462 про сплату 9904,83 грн., №50462 про сплату 8622,45 грн., №50462 про сплату 7680,14 грн., №50462 про сплату 8820,83 грн., №50462 про сплату 7503,02 грн., №50462 про сплату 5455,45 грн., №50462 про сплату 5030,35 грн., №50462 про сплату 6787,43 грн., №50462 про сплату 8799,57 грн., №50462 про сплату 8431,15 грн., №50462 про сплату 10847,14 грн., якими визначені суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за податковий період 2020 року, загалом на суму 158668,62 грн.

З таблиці «Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», наданої відповідачем, вбачається, що об`єктами оподаткування за вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями є житлові приміщення, що належать ОСОБА_1 , а саме - квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 .

22.11.2022 рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/4058/22 вищезазначені квартири визнані непридатними для проживання. Позивач вважаючи, що дане рішення є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення, звернувся до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 вказав, що під час розгляду справи № 160/24339/21, рішення Жовтневого районного суду від 22.11.22 р. у справі № 201/4058/22 ще не існувало, більш того з позовом до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про визнання непридатним для проживання житла ОСОБА_1 звернувся у липні 2022 року, тобто після винесення рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі № 160/24339/21.

Судова колегія погоджується з такою позицією суду та оцінкою вищезазначених обставин, які не спростовуються позивачем.

У відповідності до статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Частинами четвертою, п`ятою статті 368 КАС України визначено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Аналіз наведених норм процесуального права свідчить, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору. Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази. Зокрема, ними можуть бути скасування рішення або вироку суду, що мали преюдиційне значення під час прийняття рішення судом; факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили; завідомо неправдиві показання свідка в судовій справі; завідомо неправильний висновок експерта; фальшиві документи або речові докази тощо.

Водночас, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. Не можуть визнаватися нововиявленими обставинами і обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону. Надання правової оцінки аналогічним правовідносинам в іншому судовому рішенні також не може вважатися нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За нормами статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява №19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 43).

Наведене у підсумку свідчить, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності, проте перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою й саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду, при цьому особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що у неї не було можливості представити цей доказ під час судового розгляду справи до винесення судового рішення, а також те, що цей доказ має суттєве значення.

У даній справі таких обставин заявником не зазначено і судом не встановлено. Суд першої інстанції вірно зазначив, що заявник не довів існування нововиявлених обставин, які б могли стати підставою для скасування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року у справі № 160/ 24339/21 і доводами апеляційної скарги такий висновок не спростовано, тому ухвала суду у даній справі залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 р. у справі № 160/24339/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко