Справа № 420/191/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/191/23

Головуючий в І інстанції: С.О. Стефанов

Дата та місце ухвалення рішення: 01.03.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач Шеметенко Л.П.

судді Турецької І.О.

судді Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії за № 42 від 14.11.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи в автобазі тресту «Тындатрансстрой» з 11.04.1985 по 08.12.1986 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення, тобто з 08.11.2022 року з урахуванням періоду роботи в автобазі тресту «Тындатрансстрой» з 11.04.1985 по 08.12.1986 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії за № 42 від 14.11.2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи в автобазі тресту «Тындатрансстрой» з 11.04.1985 року по 08.12.1986 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначив, що рішення щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, що визначається ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є правомірним, оскільки на момент звернення позивача із заявою, у нього відсутній страховий стаж 29 років.

Також апелянт зазначив, що до страхового стажу не було зараховано період роботи з 11.04.1985 року по 08.12.1986 року, згідно довідки №04-12/1706Г від 15.10.2021 року, оскільки, зазначене в довідці прізвище не відповідає паспортним даним позивача.

Крім того, скаржник також зазначив, що судом першої інстанції не враховано майновий стан відповідача щодо стягнення судового збору.

Від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 року залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.11.2022 року звернувся до Ізмаїльського відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації, заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За результатами розгляду заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком №42 від 14.11.2022 року у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

Позивач зазначає, що на час звернення він досяг віку 60 років 8 місяців 12 днів та йому зараховано до страхового стажу 27 років 3 місяці 16 днів.

Підставою для відмови стало не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 11.04.1985 року по 08.12.1986 року, оскільки в архівній довідці №04-12/1706Г від 15.10.2021 року, що видана «Муниципальное бюджетное учреждение «Архив г. Тынды» (МБУ «Архив г.Тынды»)» прізвище, яке зазначено в довідці не відповідає паспортним даним позивача. В довідці зазначено прізвище « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 ».

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що невідповідність у архівній довідці запису прізвища позивача його паспортним даним, не може слугувати підставою для виключення вищезазначеного періоду з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки позивач не відповідає за правильність та повноту оформлення документів, а вказана обставина не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Стосовно вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням спірного періоду, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача вчинити певні дії шляхом зобов`язання ГУПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої в судовому рішенні.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх правомірними та такими, що відповідають вимогам норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів в України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається відповідачем, ОСОБА_1 , після досягнення 60-ти річного віку, звернувся із заявою про призначення йому пенсії за віком, що відповідає наведеним вимогам ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV.

При цьому, до заяви про призначення пенсії позивачем була додана трудова книжка, яка за правилами ст. 62 Закону № 1788 є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, при зверненні до відділу обслуговування громадян №7 позивачу повідомили, що для призначення пенсії та зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу необхідно надати підтверджуючі довідки.

Позивачем було надано відповідачу архівну довідку №04-12/1706Г від 15.10.2021 року, що видана «Муниципальное бюджетное учреждение «Архив г. Тынды» (МБУ «Архив г.Тынды»)» за період роботи з 11.04.1985 року по 08.12.1986 року, однак пенсійний орган не зарахував вказаний стаж роботи, оскільки прізвище, яке зазначено в довідці, не відповідає паспортним даним позивача, а саме в довідці зазначено прізвище « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 » та відмовив йому у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу 29 років.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невідповідність у архівній довідці запису прізвища позивача його паспортним даним, не може бути підставою для виключення вищезазначеного періоду з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки позивач не відповідає за правильність та повноту оформлення документів, а це не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Крім того, колегія суддів, дослідивши записи трудової книжки позивача, зазначає, що невідповідність у архівній довідці запису прізвища позивача його паспортним даним є недоліком, який носить формальний характер, оскільки інформація, яка внесена до трудової книжки, дає можливість встановити місце роботи, посаду та період роботи позивача, а отже, не може бути підставою незарахування до страхового стажу позивача за період роботи з 11.04.1985 року по 08.12.1986 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці позивача щодо даного періоду роботи, а тому їх безпідставно не взято до уваги при розрахунку стажу.

Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що записи у трудовій книжці та архівна довідка належним чином підтверджують стаж роботи позивача з 11.04.1985 року по 08.12.1986 року на автобазі тресту «Тындатрансстрой», що дає позивачу право на включення спірного періоду до його загального стажу роботи.

Доводи апеляційної скарги про неврахування майнового стану відповідача щодо стягнення судового збору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Колегія суддів зазначає, що інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.05.2023 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: О.А. Шевчук