Справа № 160/4560/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2023 року Справа № 160/4560/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області
третя особа Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
09.03.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області щодо повернення без виконання наказу керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №19/к від 09 січня 2023 року «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 » протиправними;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області прийняти до виконання наказ керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №19/к від 09 січня 2023 року «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 » та виплатити ОСОБА_1 , грошову/матеріальну допомогу для оздоровлення з розрахунку грошового забезпечення (середньої заробітної плати) на дату винесення зазначеного наказу у відповідності до порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 січня 2023 року керівником апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до затвердженого графіку відпусток, винесено накази №18/к «Про надання частини щорічної основної відпустки ОСОБА_1 » та №19/к «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 » і цього ж дня направлені засобами електронного зв`язку (електронною поштою) з подальшим направленням засобами поштового зв`язку до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області. 25 січня 2023 року, вийшовши з відпустки, позивач була ознайомлена під розпис з листом ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області №103/23 від 23.01.2023. Вказаним листом відповідачем було повідомлено «про прийняття вимушеного рішення щодо призупинення виплат грошової/матеріальної допомоги на оздоровленням працівникам апаратів судів протягом 1 кварталу 2023 року при наданні відпустки тривалістю, менш, як 14 календарних днів». Оскільки даний лист ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області був датований 23 січня 2023 року, тобто датою початку частини щорічної основної. 31 січня 2023 року отримавши заробітну плату і зрозумівши, що грошова/ матеріальна допомога на оздоровлення позивачу виплачена не була, цього ж дня позивач засобами електронного зв`язку направила до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області заяву з проханням звернути до виконання наказ керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №19/к від 09.01.2023 року. 07 лютого 2023 року позивач отримала лист-відповідь від Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області №248/23 на свою заяву від 31.01.2023, в якій було вказано, що «в листі від 23.01.2023 №103/23 чітко обґрунтовані причини не виплати грошової допомоги на оздоровлення протягом 1 кварталу 2023 року…а саме: -наявність станом на 01.02.2023 кредиторської заборгованості за КЕКВ 2111 «Заробітна плата»…-обмеження застосування норм статті 55 Бюджетного кодексу України…». Позивач вважає, що відповідач порушив законне право на отримання гарантованої державою виплати грошової(матеріальної) допомоги на оздоровлення через свою неправомірну та протиправну позицію, у зв`язку з чим просила задовольнити позовні вимоги.
15.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 15.03.2023 року позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
23.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі третьої особи задоволено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
29.03.2023 року від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що фінансування за КЕКВ 2111 «Заробітна плата» протягом поточного року розподілено нерівномірно, у першому кварталі 2023 року спостерігався стійкий дефіцит кошторисних призначень, у січні 2023 року дефіцит коштів на виплату заробітної плати працівникам апаратів судів складає понад три мільйони гривень. У зв`язку з отриманням на початку 2023 року великої кількості наказів судів про надання відпусток працівникам апаратів судів тривалістю 1-5 календарних днів з виплатою грошової/матеріальної допомоги на оздоровлення, територіальним управлінням ДСА України в Дніпропетровській області надіслано лист роз`яснення щодо прийняття вимушеного рішення щодо призупинення виплат грошової/матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам апаратів судів протягом 1 кварталу 2023 року при наданні відпустки тривалістю, менш, як 14 календарних днів. У листі відповідача від 23.01.2023 року №103/23, щодо прийняття вимушеного рішення, з яким позивач ознайомлена, чітко обґрунтовані причини не виплати грошової допомоги на оздоровлення протягом 1кварталу 2023 року у разі використання щорічної відпустки тривалістю менш як 14 календарних днів. ТУ ДСА в Дніпропетровській області є державним органом, розпорядником коштів державного бюджету та має діяти відповідно до положень бюджетного законодавства, брати на себе бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, оскільки зобов`язання взяті без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства , при реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань органами казначейства здійснюється перевірка відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
03.04.2023 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що посилання відповідача на норми Бюджетного кодексу України є такими, що не мають відношення по суті справи та обґрунтування відповідача свідчать про вибірковість у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення про навмисне створення загострення ситуації та обмеження трудових прав позивача.
Третя особа отримала ухвалу від 23.03.2023 року та позовні матеріали через систему «Електронний суд» - 25.03.2023 року та 24.03.2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, при цьому станом на дату винесення рішення по справі, третя особа будь-яких пояснень до суду не надала.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2023 року №18/к «Про надання частини щорічної основної відпустки ОСОБА_1 » відповідно до статей 10, 12 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР, статті 57 Закону України «Про державну службу» від 10.12. 2015 № 889-VIІІ, керуючись статтею 155 та пункту 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII надано ОСОБА_2 , консультанту суду, частину щорічної основної відпустки за період 09.12.2022 - 08.12.2023 тривалістю 2 (два) календарних дні, з 23 по 24 січня 2023 року, включно.
Відповідно до наказу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2023 року №19/к «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 », відповідно статей 17, 57 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, статті 155 та пункту 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15. «Питання оплати праці працівників державних органів» (зі змінами) наказано виплатити ОСОБА_2 , консультанту суду, у зв`язку із наданням частини щорічної основної відпустки з 23 січня 2023 року, грошову допомогу за 2023 рік. період 09.12.2022-08.12.2023 у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області листом від 23.01.2023 року №103/23 адресований керівникам апаратів місцевих загальних судів Дніпропетровської області повідомлено про прийняття вимушеного рішення щодо призупинення виплат грошової/матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам апаратів судів протягом 1 кварталу 2023 року при наданні відпустки тривалістю, менш як 14 календарних днів.
Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 27.01.2023 №155/23 повернуто без виконання накази зокрема №19/к «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 » від 09.01.2023 року та рекомендує їх скасувати як такі, що видані передчасно. Листом територіального управління від 23.01.2023 року №103/23 до відома керівників апаратів місцевих загальних судів доведена інформація щодо стану фінансування судів області у першому кварталі 2023 року та умови для виплати матеріальної/грошової допомоги на оздоровлення під час дії воєнного стану в державі.
31.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області із заявою в якій просила звернути до виконання наказ керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №19/к від 09.01.2023 року «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 ».
Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 07.02.2023 року №248/23 повідомлено позивача, що у листі територіального управління від 23.01,2023 №103/23, з яким позивач ознайомлена, чітко обґрунтовані причини не виплати грошової допомоги на оздоровлення протягом 1 кварталу 2023 року у разі використання щорічної відпустки тривалістю менш як 14 календарних днів, а саме: - наявність станом на 01.02.2023 кредиторської заборгованості за КЕКВ 2111 «Заробітна плата» по заробітній платі працівникам апарату судів Дніпропетровської області (1 251 699,98грн). Це зумовлено значною різницею між щомісячною сумою, затвердженою планом фінансування з січня по квітень 2023 року та щомісячною сумою згідно затвердженого кошторису на 2023 рік за КЕКВ 2111 «Заробітна плата»; - обмеження застосування норм статті 55 Бюджетного кодексу України «Захищені видатки бюджету» (п. 22 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення цього Кодексу). Додатково проінформовано, що, відповідно до ч. 4 статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Враховуючи викладене, листом територіального управління від 27.01.2023 №155/23 наказ Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 » повернуто до суду без виконання.
Позивач вважає, що відповідач порушив законне право на отримання гарантованої державою виплати грошової (матеріальної) допомоги на оздоровлення через свою неправомірну та протиправну позицію, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 2 червня 2016 року (надалі - Закон № 1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Наказом Державної судової адміністрації України від 20.07.2005 року №86 затверджено, серед іншого Типову посадову інструкцію керівника апарату місцевого загального суду (надалі - Посадова інструкція).
Відповідно до п.1.1 Посадової інструкції встановлено, що посадова інструкція консультанта місцевого суду встановлює єдині засади діяльності, обсяг посадових обов`язків та основні вимоги щодо їх виконання, права та відповідальність особи, яка займає посаду консультанта місцевого загального суду (далі - консультант).
Пунктом 1.2 Посадової інструкції визначено, що консультант є посадовою особою апарату місцевого загального суду (далі - суд), правовий статус якої визначається Законом України «Про державну службу».
Згідно з п.1.7 Посадової інструкції у своїй роботі керується Конституцією України, Цивільним процесуальним, Кримінально-процесуальним та іншими кодексами України, Законами України «Про судоустрій України», «Про статус суддів», «Про державну службу», «Про боротьбу з корупцією» та іншими законами України, рішеннями Конституційного Суду України, актами Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України, актами законодавства та нормативними документами, що регламентують діяльність судових органів, Положенням про Державну судову адміністрацію України, Положенням про територіальні управління Державної судової адміністрації, постановами колегії, наказами, інструкціями та рекомендаціями Державної судової адміністрації України та відповідного територіального управління Державної судової адміністрації, іншими нормативно-правовими актами та цією посадовою інструкцією.
Відповідно до Посадової інструкції консультант суду має право: - користуватися правами і свободами, передбаченими Конституцією України, Законами України «Про державну службу», «Про судоустрій України» та іншими актами законодавства; - на соціально-правовий захист відповідно до свого статусу.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу» (далі - Закон № 889- VIII).
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відповідно до частин другої, третьої вказаної статті відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, а згідно з частиною другою цієї статті державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на відпустки, соціальне та пенсійне забезпечення відповідно до закону.
У відповідності до статті 57 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Згідно з частиною першою статті 58 Закону України «Про державну службу» за кожний рік державної служби після досягнення п`ятирічного стажу державної служби державному службовцю надається один календарний день щорічної додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як 15 календарних днів.
Статтею 59 Закону України «Про державну службу» передбачено, що щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.
Так, статтею 74 Кодексу законів про працю України /далі КЗпП України/ встановлено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.
Відповідно до частин першої - сьомої статті 79 КЗпП України щорічні основна та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації.
У разі надання зазначених відпусток до закінчення шестимісячного терміну безперервної роботи їх тривалість визначається пропорційно до відпрацьованого часу, крім визначених законом випадків, коли ці відпустки за бажанням працівника надаються повної тривалості.
Щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року.
Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються роботодавцем за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.
Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і роботодавцем, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.
Поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів.
Невикористана частина щорічної відпустки має бути надана працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка.
Згідно з частиною четвертою статті 80 КЗпП України у разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і роботодавцем. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 Закону України «Про відпустки».
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 82 КЗпП України до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 75 цього Кодексу) зараховуються, зокрема, час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» з метою упорядкування умов оплати праці працівників державних органів Кабінет Міністрів України постановив затвердити: схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році; розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців; перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій; умови оплати праці працівників патронатних служб в державних органах; умови оплати праці працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування, і працівників Управління адміністративних будинків Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України, Управління адміністративними будинками Державного управління справами, Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України;
Відповідно до листа Мінсоцполітики України Щодо грошової допомоги на оздоровлення від 19 вересня 2017 року № 2416/0/101-17 під час формування фонду оплати праці на відповідний бюджетний рік для кожного працівника передбачається одна допомога для оздоровлення, яка є гарантованою виплатою один раз на рік при наданні щорічної відпустки за відповідний робочий рік. Грошову допомогу не можна ділити на частини, і вона виплачується один раз на рік однією сумою під час надання будь-якої з частин щорічної відпустки.
Аналіз наведених положень свідчить, що державний службовець має право на щорічну основну та додаткову відпустки, які надаються йому в порядку черговості надання відпусток, яка визначається графіком, що затверджується роботодавцем. При цьому конкретний період надання щорічних відпусток (основної та додаткової) встановлюється за згодою між працівником та роботодавцем. У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання також встановлюється за згодою між працівником та роботодавцем. Подією, у зв`язку з якою призначається та виплачується грошова допомога, є щорічна основна відпустка. Виплата грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати є соціальною гарантією, закріпленою на законодавчому рівні.
При цьому закон не пов`язує виплату такої грошової допомоги з тривалістю надання державному службовцю щорічної основної відпустки та передбачає виплату грошової допомоги по факту надання основної відпустки (за кожний робочий рік або за кожний рік оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу) безвідносно до бюджетного періоду (починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року), протягом якого надається відпустка, а відтак у випадку поділу щорічної основної відпустки на частини грошова допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати виплачується один раз при наданні будь-якої з частин щорічної основної відпустки незалежно від кількості днів такої відпустки та бюджетного періоду, протягом якого надається відпустка.
Так, як зазначено судом вище, згідно з наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2023 року №18/к «Про надання частини щорічної основної відпустки Гоцуленко Д.М.» надано ОСОБА_2 , консультанту суду, частину щорічної основної відпустки за період 09.12.2022 - 08.12.2023 тривалістю 2 (два) календарних дні, з 23 по 24 січня 2023 року, включно.
Відповідно до наказу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2023 року №19/к «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 » вирішено виплатити ОСОБА_2 , консультанту суду, у зв`язку із наданням частини щорічної основної відпустки з 23 січня 2023 року, грошову допомогу за 2023 рік. період 09.12.2022-08.12.2023 у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області листом від 23.01.2023 року №103/23 адресований керівникам апаратів місцевих загальних судів Дніпропетровської області повідомлено про прийняття вимушеного рішення щодо призупинення виплат грошової/матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам апаратів судів протягом 1 кварталу 2023 року при наданні відпустки тривалістю, менш як 14 календарних днів.
Враховуючи, що виплата грошової допомоги на оздоровлення, що передбачена статтею 57 Закону України № 889-VIII, прив`язана лише до конкретної щорічної основної відпустки та не пов`язана з тривалістю такої відпустки, зазначені відповідачем у листі доводи не відповідають вищевказаним нормам права.
Суд звертає увагу, що у відзиві відповідач не заперечує сам факт наявності у позивача права на проведення нарахування та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, при цьому, суд зазначає, що посилання відповідача на аргументи щодо відсутності коштів бюджетних асигнувань для виплати допомоги на оздоровлення не може зумовлювати обмеження змісту конституційного права на відпочинок та отримання грошової допомоги на оздоровлення.
Вказаний висновок обумовлений природою та значенням бюджетного законодавства, у тому числі Бюджетного кодексу України, предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їхнє виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (стаття 1 цього Кодексу).
Бюджетні асигнування виступають елементами змісту акту про бюджет як плану формування та використання фінансових ресурсів, який має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.
Метою та особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами, спрямовані на їхній соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття 48 Конституції України) (Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007).
Наведені приписи Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України на відповідний рік не регулюють порядок виплати допомоги на оздоровлення. Водночас формування бюджету повинно здійснюватися з огляду на права осіб, яким призначені бюджетні виплати.
Тому бюджетне законодавство на поточний бюджетний рік та встановлення відповідних бюджетних асигнувань є наслідком соціально-економічних зобов`язань держави, необхідною фінансово-правовою гарантією виконання взятих на себе обов`язків перед особою, а не їхньою нормативною передумовою, від якого залежить визнання наявності чи відсутності в особи відповідного права.
До цього ж, вирішуючи питання правового значення виплати допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки, необхідно звернути увагу на те, що у зв`язку із безумовністю права особи на отримання відповідної виплати, на підставі до статті 57 Закону України «Про державну службу», особа володіє матеріальним інтересом у формі гарантованої законом грошової виплати коштом державного бюджету і цей інтерес захищений статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року як видом «власності» в автономному тлумаченні положень Конвенції.
Крім цього, оскільки норми бюджетного законодавства не регулюють порядок виплати державному службовцю допомоги на оздоровлення, то є необґрунтованими посилання на них як на законну підставу втручання у таке право.
З огляду на викладене, відсутні підстави застосовувати положення бюджетного законодавства до спірних правовідносин для розв`язання питання щодо наявності в особи відповідного права. Інший підхід у цьому випадку свідчив би про свавільне втручання у сферу прав людини.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо повернення без виконання наказу керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №19/к від 09 січня 2023 року «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 » протиправними є протиправними.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області щодо повернення без виконання наказу керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №19/к від 09 січня 2023 року «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 ».
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області прийняти до виконання наказ керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №19/к від 09 січня 2023 року «Про надання грошової допомоги ОСОБА_1 », нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову/матеріальну допомогу для оздоровлення з розрахунку грошового забезпечення (середньої заробітної плати) на дату винесення зазначеного наказу у відповідності до порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв