Справа № 759/3537/22
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 759/3537/22 Головуючий у І інстанції - Журибеда О.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.12.2021 ВП № НОМЕР_1 про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн за невиконання рішення суду.

Позов обґрунтований тим, що оскільки Державним виконавцем в постанові про прийняття виконавчого провадження, всупереч нормам п. 1 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» не зазначено вимогу про зобов`язання Департаменту виконати рішення протягом 10 робочих днів та повідомити про його виконання Державного виконавця, вказане призвело до винесення незаконної постанови про накладення штрафу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) зазначає, що ще в позовній заяві він повідомив суд першої інстанції, що Департаментом до Святошинського районного суду м. Києва подано заяву про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду від 27 вересня 2010 року у справі № 2-2581-1/10.

Ухвалою Святошинського районного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 2-2581-1/10 заяву про перегляд заочного рішення Департаменту залишено без задоволення. При цьому, копія зазначеної ухвали до Департаменту не надходила, проте Департамент повідомив, що має намір подати апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, після надходження останньої.

Крім того, в судому засіданні 08 лютого 2023 року представником Позивача повідомлено суд першої інстанції про наявність рішення Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 2-2581-1/10, яким апеляційну скаргу представника Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності на земельну ділянку залишено без задоволення.

На підставі вищенаведеного Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) вважає, що наявні всі підстави для скасування оскаржуваної постанови Державного виконавця від 20.12.2021 ВП № НОМЕР_1 про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 7 статті 287 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року у справі № 2-2581-1/10 позов задоволено.

Визнано за Позивачами, а саме: за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової в рівних долях (1/2) на частину площею 0,0641 га (код цієї частини земельної ділянки 75/158/031) від ділянки загальною площею 0,1641 га, котра розташована на АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Головне управління Земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації видати і зареєструвати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельний акт про їх право спільної власності в рівних долях (по 1/2 частині) на частину площею 0,0641 га (код цієї частини земельної ділянки 75:158:031) від ділянки загальною площею 0,1641 га, котра розташована на АДРЕСА_1 .

На виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року видано виконавчий лист № 2-2581-1/10 від 22 березня 2013 року.

Постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Думанської А.Л. від 02.02.2015 відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з виконання вказаного виконавчого листа № 2-2581-1/10, виданого Святошинським районним судом м. Києва 22 березня 2013 року щодо зобов`язання Головного управління Земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації видати і зареєструвати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельний акт про їх право спільної власності в рівних долях (по 1/2 частині) на частину площею 0,0641 га (код цієї частини земельної ділянки 75:158:031) від ділянки загальною площею 0,1641 га, котра розташована на АДРЕСА_1 .

Постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Думанської А.Л. про зміну назви сторони виконавчого провадження від 16.03.2015 змінено назву Сторони виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, а саме Боржника Головного управління Земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у справі № 6/759/144/15 заяву Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. про встановлення способу і порядку виконання судового рішення та заміну сторони виконавчого провадження задоволено частково.

Замінено Сторону виконавчого провадження, а саме на Відповідача Головне управління Держгеокадастру у м. Києві.

В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. про зміну сторони виконавчого провадження від 21 травня 2019 року замінено у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 Боржника Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на Головне управління Держгеокадастру у м. Києві (; місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 69).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року у справі № 6/759/144/15 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у м. Києві задоволено, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку скасовано, та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Головного державного виконавця Доманської А.Л. про заміну сторони виконавчого провадження - відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року у справі № 759/12686/19, зокрема скасовано постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. від 21 травня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Постановою Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гавриліва А.В. про зміну сторони виконавчого провадження від 14 січня 2021 року замінено у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 Боржника Головне управління Держгеокадастру у м. Києві на первісного Боржника Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), , вул. Хрещатик, 32-А, м. Київ, 01601.

Також, 14 січня 2021 року Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаврилівим А.В. прийнято постанову про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служба Міністерства юстиції України Рекашової А.М. про прийняття виконавчого провадження від 03 лютого 2021 року, відповідно до вимог розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2581-1/10, виданого 22 березня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва щодо зобов`язання Головного управління Земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації видати і зареєструвати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельний акт про їх право спільної власності в рівних долях (по 1/2 частині) на частину площею 0.0641 га (код цієї частини земельної ділянки 75:158:031) від ділянки загальною площею 0,1641 га, котра розташована на АДРЕСА_1 , прийнято до виконання.

За невиконання рішення суду без поважних причин, постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служба Міністерства юстиції України Рекашової А.М. від 20 грудня 2021 року на Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн.

Вважаючи постанову про накладення штрафу від 20 грудня 2021 року протиправною, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Залишаючи позовну заяву без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-2581-1/10 набрало законної сили 08 жовтня 2010 року, тобто є обов`язковим для виконання. Вказаним рішенням визначено певний перелік дій Боржника.

Аналізуючи надані Відповідачем документи, об`єктивних причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення Боржником та які не залежали від його власного волевиявлення останнім надано не було.

З огляду на те, що Позивачем не було надано суду належних доказів невиконання виконавчого документа - виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-2581-1/10 з поважних причин, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний виконавець правомірно виніс оскаржувану постанову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регламентовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

За змістом частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання рішень.

Згідно з п. 1 частини 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною четвертою статті 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктом 6 частини п`ятої статті 19 Закону № 1404-VIII встановлено, що боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Разом з тим, частиною 1 статті 6 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону № 1404-VIII визначає, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

За змістом частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Статтею 63 Закону № 1404-VIII визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, згідно з частинами 1, 2 вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Колегією суддів встановлено, що постановою Відповідача від 02 лютого 2015 року про відкриття виконавчого провадження зобов`язано Боржника виконати рішення суду у строк до 7 днів з моменту винесення (отримання) вказаної постанови.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що постановою Державного виконавця від 03 лютого 2021 року прийнято виконавче провадження, Боржником в якому визначено Департамент (Позивач).

Проте, в резолютивній частині вищезазначеної постанови відсутній пункт щодо зобов`язання Боржника (Позивача) повідомити виконавчу службу про виконання рішення суду, чим порушено норми частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII, у зв`язку з чим і обов`язок такого повідомлення у Департамента був відсутній. Таким чином Державним виконавцем безпідставно застосовано норми статті 63 Закону № 1404-VIII, що не було досліджено судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Таким чином, норма частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII стосується постанов про відкриття виконавчого провадження, а не постанов про прийняття виконавчого провадження до провадження.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Позивачу), як правонаступнику Головного управління Земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Боржника) було відомо про необхідність виконати рішення суду, що також підтверджується матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 4 статті 19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Таким чином, саме на Позивача, як Боржника покладається обов`язок повідомлення Державного виконавця про його виконання, а перевірка Державним виконавцем факту виконання рішення суду полягає саме у перевірці наявності повідомлень від Боржника про самостійне виконання судового рішення.

Залишаючи позовну заяву без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-2581-1/10 набрало законної сили 08 жовтня 2010 року, тобто є обов`язковим для виконання. Вказаним рішенням визначено певний перелік дій Боржника.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судового рішення, постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 2-2581-1/10 апеляційну скаргу представника Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Грицаєнка Романа Михайловича задоволено.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності на земельну ділянку залишено без задоволення.

Таким чином, станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 08 лютого 2023 року, рішення Святошинського районного суду м. Києва у від 27 вересня 2010 року справі № 2-2581-1/10, яке було обов`язковим для виконання Позивачем (Боржником), було скасовано, та позовні вимоги було залишено без задоволення.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Так, колегія суддів звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» та від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи вищенаведене, а також, що постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 2-2581-1/10 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року скасовано, та позовні вимоги залишено без задоволення, колегія суддів зазначає, що не може вважатись невиконаним рішення суду, що набрало законної сили та яким позовні вимоги залишено без задоволення, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, тому наявні підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20 грудня 2021 року ВП № НОМЕР_1 про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн за невиконання рішення суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко