Справа № 276/525/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 276/525/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бобер Д.О.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

30 травня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 02 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №467389 від 17.03.2023, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, оскільки відповідно до змісту постанови позивач 17.03.2023 о 23 год. 13 хв. в смт. Хорошів по вул.Самоцвітній керував автомобілем GEELI MR д.н.з. НОМЕР_1 , перед зупинкою ТЗ не увімкнув правий покажчик повороту, чим порушив п.п.9.2а ПДР України.

Позивач вважає, що дана постанова винесена працівниками поліції протиправно та незаконно, адже 17.03.2023 о 23 год. 13 хв. він не керував транспортним засобом, а вказана постанова винесена без будь-яких доказів його вини.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №467389 від 17.03.2023 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, провадження по справі закрити та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 02 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи підстави для скасування рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 02 травня 2023 року позивач наголошує, що автомобілем не керував, а лише завів автомобіль для того, щоб забрати з нього особисті речі, а враховуючи, що ситуація трапилася близько 23 год. 00 хв. була необхідність у додатковому освітлені.

30 травня 2023 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому представник відповідача заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги та просить розгляд справи проводити без участі представника Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

В судове засідання сторони не з"явилися.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №467389 від 17.03.2023 року, винесеної поліцейським СРПП ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Бондарчук Людмилою Сергіївною, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Як встановлено із зазначеної постанови, 17.03.2023 р. о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 в смт.Хорошів по вул.Самоцвітній керував GEELI MR д.н.з. НОМЕР_1 , перед зупинкою ТЗ не увімкнув правий покажчик повороту, чим порушив п.п.9.2а ПДР України.

Вважаючи зазначену постанову неправомірною позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що позивачем не наведено переконливого обґрунтування того, що він не порушував правил дорожнього руху і притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є неправомірним. Наведені позивачем доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді, оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог закону, штраф накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції про протиправність спірної постанови, а щодо мотивів такого висновку зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначено Правилами дорожнього руху (ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із п.п.9.2 "а" ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Відповідно до п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 222 КУпАП регламентовано, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою ст.222 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Враховуючи приписи статті 258 КУпАП, слідує, що в даному випадку при вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з безпекою руху, чітко визначена правова можливість для інспектора патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов, зокрема, у справі 537/6068/16-а від 20.08.2020 року.

Як слідує з апеляційної скарги позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною та необґрунтованою на тій підставі, що 17.03.2023 р. о 23 год. 30 хв. він не керував транспортним засобом, а вказана постанова винесена без будь-яких доказів його вини.

Водночас, колегія суддів зазначає, що дані твердження спростовуються відеозаписами з реєстратора службового автомобіля працівників поліції та нагрудних боді-камер поліцейських, з яких слідує, що позивач, маючи змогу на спростування виявленого щодо нього правопорушення, під час складання постанови не заперечував факт керування автомобілем як і факт порушення ПДР.

Крім того, із наданих матеріалів не встановлено порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з огляду на поведінку позивача зафіксовану на відеоносіях долучених до матеріалів справи, колегія суддів критично ставиться до послідуючих за часом тверджень висловлених позивачем, як у позовній заяві так і апеляційній скарзі та погоджується з висновком суду першої інстанції, що до достатності доказів порушення позивачем правил дорожнього руху та правомірністю притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до приписів ст. 134, 139 КАС України в зв`язку із відмовою у задоволенні вимог апеляційної скарги, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 02 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 травня 2023 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.