Справа № 380/17279/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/17279/22 пров. № А/857/3081/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мікули О. І.,

суддів Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року у справі № 380/17279/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Мартинюк В. Я.,

час ухвалення рішення 10 січня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії №30 від 02 вересня 2022 року, яким відмовлено йому у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонд України у Львівській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи: з 23 січня 1992 року 26 січня 1996 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю Фірма ПП (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ), з врахуванням записів у Трудовій книжці НОМЕР_1 від 23 січня 1992 року на ім`я ОСОБА_1 (Запис № 23.01.1992р. Прийнятий водієм вантажного автомобіля. Наказ №2 К від 23.01.92р.; Запис №2 26.01.1996р. Звільнений в зв`язку із ліквідацією підприємства. Наказ № 3 К від 19.01.96р.); з 01 січня 2004 року 14 січня 2011 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю Виробничо-побутове управління (місто Райдужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ), з врахуванням записів у Трудовій книжці НОМЕР_1 від 23 січня 1992 року на ім`я ОСОБА_1 (Запис №8 01.10.2003р. Прийнятий на роботу слюсарем по ремонту котельного обладнання п`ятого розряду вахтовим методом роботи. Наказ № 1/29-к від 01.01.2003р.; Запис №9 09.02.2010р. Трудовий договір припинено в зв`язку із закінченням строку. Наказ №2/2-к від 09.02.2010р.; Запис №10 05.03.2010р. Прийнятий на роботу слюсарем по ремонту котельного обладнання п`ятого розряду вахтовим методом роботи. Наказ №1/13-к від 04.03.2010р.; Запис №13 14.01.2011р. Трудовий договір припинено в зв`язку із закінченням строку. Наказ 2/38-к від 27.12.2010р.); з врахуванням Довідки №49 від 25.03.2015р., видана ТОВ Виробниче-побутове управління; з 20 січня 2011 року 31 травня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року 31 травня 2013 року, 01 листопада 2013 року 31 травня 2014 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю Росна (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ) з врахуванням записів у Трудовій книжці НОМЕР_1 від 23 січня 1992 року на ім`я ОСОБА_1 (Запис №14 20.01.2011р. Прийнятий на роботу слюсарем по ремонту котельного обладнання шостого розряду. Наказ №2 від 20.01.2011р.; Запис №15 31.05.2012р. Звільнений в зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Наказ № 28 від 20.05.2012р.; Запис №16 01.10.2012р. Прийнятий на роботу слюсарем по ремонту котельного обладнання шостого розряду. Наказ №53 від 01.10.2012р.; Запис №17 31.05.2013р. Звільнений в зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Наказ № 37 від 07.05.2013р.; Запис №18 01.11.2013р. Прийнятий на роботу слюсарем по ремонту котельного обладнання шостого розряду. Наказ №85 від 01.11.2013р.; Запис №19 31.05.2014р. Звільнений в зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Наказ № 126 від 30.04.2014р.); з врахуванням Довідки № 02/24 від 26.05.2015р. видана ТОВ Росна; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме: місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ, з обчисленням кожного року роботи за один рік і шість місяців страхового стажу, а саме: період роботи: з 23 січня 1992 року 26 січня 1996 року ТОВ Фірма ПП; період роботи: з 01 квітня 1996 року 30 вересня 1999 року Муніципальне підприємство Радужнийтеплосеть; період роботи: з 22 червня 1999 року 30 вересня 2003 року ВАТ Варьєганнефть; період роботи: з 01 жовтня 2003 року 09 лютого 2010 року, з 05 березня 2010 року 14 січня 2011 року ТОВ Виробничо-побутове управління; період роботи: з 20 січня 2011 року 31 травня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року 31 травня 2013 року, 01 листопада 2013 року 31 травня 2014 року ТОВ Росна; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву від 29 серпня 2022 року про призначення пенсії за віком.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 30 від 02 вересня 2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 23 січня 1992 року по 26 січня 1996 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю Фірма ПП (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ), з 01 січня 2004 року по 09 лютого 2010 року, з 05 березня 2010 року по 14 січня 2011 року в ТОВ Виробничо-побутове управління (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ), з 20 січня 2011 року по 31 травня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року по 31 травня 2013 року, 01 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю Росна (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ) з врахуванням зарахуваного органом Пенсійного фонду України страхового стажу ОСОБА_1 (в період з 23 січня 1992 року по 15 жовтня 1995 року). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 серпня 2022 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком відповідно до Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення від 09.07.2003 №1058-ІV є наявність необхідного страхового стажу та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку. Однак при підрахунку страхового стажу позивача згідно з наданими документами не зараховано періоди роботи на території РФ 23.01.1992 26.01.1996 (перетинаються періоди роботи в росії з періодами роботи в Україні, стаж враховано частково відповідно до довідки про заробітну плату та акту перевірки) та з 01.01.2004 по 31.05.2014, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду РФ. Таким чином, оскільки у позивача на дату звернення за призначенням пенсії за віком необхідного страхового стажу не було, тому відповідачем правомірно прийнято рішенням від 02 вересня 2022 року №30 про відмову у призначенні пенсії за віком. Крім того, звертає увагу, що пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01 січня 1991 року не передбачено. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 23 січня 1992 року працював, зокрема:

- з 23 січня 1992 року по 26 січня 1996 року - водій вантажного автомобіля в Товаристві з обмеженою відповідальністю Фірма ПП (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ);

- з 01 квітня 1996 року - слюсар четвертого розряду по ремонту котельного обладнання та з 01 липня 1996 року по 30 вересня 1998 року слюсар п`ятого розряду по ремонту котельного обладнання вахтовим методом роботи у Муніципальному підприємстві Радужнийтеплосеть (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ);

- з 22 червня 1999 року по 30 вересня 2003 року - слюсар по ремонту котельного обладнання п`ятого розряду вахтового-експедеційним методом роботи у ВАТ Варьєганнефть (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ);

- з 01 жовтня 2003 року по 09 лютого 2010 року, з 05 березня 2010 року по 14 січня 2011 року - слюсар по ремонту котельного обладнання п`ятого розряду вахтовим методом роботи в ТОВ Виробничо-побутове управління (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ);

- з 20 січня 2011 року по 31 травня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року по 31 травня 2013 року, 01 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року - слюсар по ремонту котельного обладнання в Товаристві з обмеженою відповідальністю Росна (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ).

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач повторно звернувся із заявою (зверненням) від 29 серпня 2022 року (зареєстрована за №3679) до Відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Песнійного фонду України у Львівській області з метою реалізації свого права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, про що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області було прийнято рішення від 02 вересня 2022 року №30 про відмову в призначені пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У цьому рішенні зазначено, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсі за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року від 19 до 29 років. При підрахунку страхового стажу, згідно з наданими документами не зараховано періоди роботи на території РФ 23.01.1992 26.01.1996 (перетинаються періоди роботи в росії з періодами роботи в Україні, стаж враховано частково відповідно до довідки про заробітну плату та акту перевірки) та з 01.01.2004 по 31.05.2014, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду РФ. Для зарахування періодів роботи на території РФ необхідно долучити акти зустрічних перевірок та інформацію просплату внесків. Страховий стаж складає 17 років 07 місяців 02 дні.

Будь-яких інших підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу у тексті оскарженого рішення пенсійний орган не виклав.

При цьому, відповідачем у оскаржуваному рішенні жодним чином не заперечувалось, щодо загального страхового стажу позивача який складає 17 років 07 місяців 02 дні.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся у суд з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу періоди роботи з 23 січня 1992 року по 26 січня 1996 року, з 01 січня 2004 року по 09 лютого 2010 року, з 05 березня 2010 року по 14 січня 2011 року, з 20 січня 2011 року по 31 травня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року по 31 травня 2013 року, 01 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач у вищевказаний період працював у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, при цьому, він не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків за спірні періоди; крім того, оскільки у період роботи з 23 січня 1992 року по 15 жовтня 1995 року позивач працював у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, останній має право на зарахування до страхового стажу вищезазначені періоди роботи при призначенні пенсії за віком з врахуванням вже зарахованого органом Пенсійного фонду України страхового стажу позивача згідно з розрахунком стажу у пенсійниі справі №30, оскільки відповідач не вказав періоди, які перетинаються, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 02 вересня 2022 року №30 про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасування, і з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 23 січня 1992 року по 26 січня 1996 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю Фірма ПП (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ), з 01 січня 2004 року по 09 лютого 2010 року, з 05 березня 2010 року по 14 січня 2011 року у ТОВ Виробничо-побутове управління (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ), з 20 січня 2011 року по 31 травня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року по 31 травня 2013 року, з 01 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю Росна (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ) та повторно розглянути заяву від 29 серпня 2022 року про призначення пенсії за віком. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог щодо зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача з розрахунку один рік такої роботи, за один рік і шість місяців, необхідно відмовити, оскільки пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01 січня 1991 року нормами чинного законодавства не передбачено.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За змістом ст.1 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV передбачає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім російської федерації) після 1 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та російською федерацією.

За змістом ч.4 ст.1 Закону України Про пенсійне забезпечення у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Стаття 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Так, як правильно зазначив суд першої інстанції, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача, що регламентовано частиною 1, 10, 12 статті 20, частиною 16 статті 106 Закону №1058-IV.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.

Обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та, відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду російської федерації виник з 01 січня 2012 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Разом з тим, ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з п.4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у спірний період, а саме: з 23 січня 1992 року по 26 січня 1996 року працював водієм вантажного автомобіля в Товаристві з обмеженою відповідальністю Фірма ПП (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ); з 01 квітня 1996 року працював слюсарем четвертого розряду по ремонту котельного обладнання та з 01 липня 1996 року по 30 вересня 1998 року слюсар п`ятого розряду по ремонту котельного обладнання вахтовим методом роботи у Муніципальному підприємстві Радужнийтеплосеть (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ); з 22 червня 1999 року по 30 вересня 2003 року працював слюсарем по ремонту котельного обладнання п`ятого розряду вахтового-експедеційним методом роботи у ВАТ Варьєганнефть (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ); з 01 жовтня 2003 року по 09 лютого 2010 року, з 05 березня 2010 року по 14 січня 2011 року працював слюсарем по ремонту котельного обладнання п`ятого розряду вахтовим методом роботи в ТОВ Виробничо-побутове управління (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ); з 20 січня 2011 року по 31 травня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року по 31 травня 2013 року, 01 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року працював слюсарем по ремонту котельного обладнання в Товаристві з обмеженою відповідальністю Росна (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ), що підтверджується записами у трудовій книжці, і цей факт сторонами не заперечується. Крім того, спору, що місцевість, де працював позивач відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

При цьому, ГУ ПФУ у Волинській області 02 вересня 2022 року прийняло рішення №30, яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, оскільки не зараховано періоди роботи на території РФ 23 січня 1992 року 26 січня 1996 року (перетинаються періоди роботи в росії з періодами роботи в Україні, стаж враховано частково відповідно до довідки про заробітку плату та акту перевірки) та з 01 січня 2004 року по 31 травня 2014 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації. Для зарахування періодів роботи на території РФ необхідно долучити акти зустрічних перевірок та інформацію про сплату внесків (а.с. 20).

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи наявні докази того, що у вказаний період позивач був працевлаштованим та отримував заробітну плату на підприємствах. Вказане підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та архівних довідках. Крім того, будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, порушення страхувальником порядку сплати страхових внесків не може тягнути негативні наслідки для застрахованої особи у виді не зарахування періодів роботи до страхового стажу; позивач не може нести відповідальність у виді позбавлення права на включення спірних періодів роботи до страхового стажу, оскільки згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, тому позивач має право на врахування до його страхового стажу спірних періодів, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Крім того, неможливість пенсійного органу здійснити перевірку сплати страхових внесків роботодавцем у Пенсійний орган російської федерації у зв`язку з воєнним станом, не може бути підставою для позбавлення права позивача на зарахування спірних періодів до страхового стажу, оскільки такі обставини виникли не з вини позивача та він не міг вплинути на них.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного (страхового) стажу за час роботи на підприємствах зазначених у трудовій книжці НОМЕР_1 від 23 січня 1992 року, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту; в матеріалах справи наявні довідки про заробітну плату позивача за спірні періоди, тому не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи на території РФ (23 січня 1992 року 26 січня 1996 року), оскільки періоди роботи в росії перетинаються з періодами роботи в Україні, і врахування стажу частково відповідно до довідки про заробітну плату та акту перевірки, не вказавши які конкретно періоди роботи накладаються, є протиправним, разом з тим, матеріали справи містять докази, які підтверджують, що позивач в оскаржуваний період працював у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, тому останній має право на зарахування до страхового стажу вищезазначені періоди роботи при призначенні пенсії за віком з врахуванням вже зарахованого органом Пенсійного фонду України страхового стажу позивача згідно з розрахунку стажу у пенсійній справі №30.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу періоди роботи з 23 січня 1992 року по 26 січня 1996 року, з 01 січня 2004 року по 09 лютого 2010 року, з 05 березня 2010 року по 14 січня 2011 року, з 20 січня 2011 року по 31 травня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року по 31 травня 2013 року, 01 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач у вищевказаний період працював у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, при цьому, він не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків за спірні періоди; крім того, оскільки у період роботи з 23 січня 1992 року по 15 жовтня 1995 року позивач працював у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, останній має право на зарахування до страхового стажу вищезазначені періоди роботи при призначенні пенсії за віком з врахуванням вже зарахованого органом Пенсійного фонду України страхового стажу позивача згідно з розрахунком стажу у пенсійниі справі №30, так як відповідач не вказав періоди, які перетинаються, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 02 вересня 2022 року №30 про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасування, і з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 23 січня 1992 року по 26 січня 1996 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю Фірма ПП (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ), з 01 січня 2004 року по 09 лютого 2010 року, з 05 березня 2010 року по 14 січня 2011 року у ТОВ Виробничо-побутове управління (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ), з 20 січня 2011 року по 31 травня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року по 31 травня 2013 року, з 01 листопада 2013 року по 31 травня 2014 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю Росна (місто Радужний, Тюменська область, Ханти-мансійський автономний округ) та повторно розглянути заяву позивача від 29 серпня 2022 року про призначення пенсії за віком з врахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висковком суду першої інстанції про те, що ні у Тимчасовій угоді, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі; не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01 січня 1991 року й нормами Законів України Про пенсійне забезпечення і Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому підстави задоволення позовних вимог щодо зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача з розрахунку один рік такої роботи, за один рік і шість місяців відсутні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року у справі № 380/17279/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 31 травня 2023 року.