Справа № 620/5844/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5844/22 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позову, просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за лютий - червень 2022 року грошового забезпечення в повному обсязі;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 :

- за період з 24 лютого 2022 року по 02 червня 2022 року - основне грошове забезпечення в повному обсязі, тобто з розрахунку 27525,24 грн. на місяць;

- за березень по 02 червня 2022 року - підвищення грошового забезпечення на 30%, що передбачене пунктом 2 Указу Президента України від 14.02.2022 № 53/2022;

- за період з квітня по 02 червня 2022 року - додаткову грошову винагороду передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, з розрахунку 100000 грн на місяць.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України в аспекті належного грошового забезпечення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період, з 24.02.2022 по 02.06.2022 грошового забезпечення у розмірі грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримував за займаною посадою в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до зарахування в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період, з 24.02.2022 по 02.06.2022 у розмірі грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримував за займаною посадою в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до зарахування в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 31.05.2023.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в період, з 19.06.2014 по 19.06.2017, проходив військову службу за контрактом у Збройних силах України, який був укладений на підставі наказу Міністра оборони України від 14.04.2014 № 150.

На підставі наказу Міністра оборони України від 03.05.2017 № 294, з ОСОБА_1 укладено новий контракт з 19.06.2017 по 19.06.2020, строком на три роки.

На підставі наказу Міністра оборони України від 16.12.2019 № 711, із ОСОБА_1 укладено новий контракт з 19.06.2020 по 19.06.2023, строком на три роки.

Згідно наказу Міністра оборони України від 08.02.2007 № 151 та листа Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 13.01.2017 № 226/2/297, ОСОБА_1 був відряджений до Чернігівської обласної державної адміністрації, із залишенням на військовій службі.

Розпорядженням голови Чернігівської обласної державної адміністрації Куліча В.П. від 13.03.2017 № 86-к, ОСОБА_1 призначено на посаду «командир взводу-офіцер-вихователь» в Чернігівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою.

Наказом начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою ОСОБА_2 від 30.06.2017 № 47-к, ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника ліцею з виховної роботи - начальника відділення виховної роботи.

У ув`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника Територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 , був відряджений у розпорядження військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з бойовими діями та відсутністю можливості повернутися в розташування своєї військової частини.

Згідно наказу Міністра оборони України від 23.03.2022 № 165, ОСОБА_1 з 24.02.2022 вважається таким, що зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та виконує обов`язки військової служби в межах, визначених військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1. Наказом начальника Територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.03.2022 №54 ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» та наказу Міністра оборони України від 23.03.2022 №165 зарахований до списків особового складу та на всі види грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 та у розпорядження начальника Територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наказом в.о. начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 24.04.2022 № 16-к відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану», наказу Міністра оборони України від 23.03.2022 №165, наказу начальника Територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.03.2022 № 54, ОСОБА_1 визнано таким, що зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 та у розпорядження начальника Територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.02.2022.

Наказом Міністра оборони України від 02.06.2022 № 453, ОСОБА_1 визнано таким, що завершив виконання обов`язків військової служби в межах, визначених військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).

Наказом в.о. начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 03.06.2022 № 36-к, у зв`язку з завершенням виконанням обов`язків військової служби в межах, визначених військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 визнано таким, що повернувся та приступив до виконання своїх посадових обов`язків з 04.06.2022 на підставі наказу Міністра оборони України від 02.06.2022 №453.

Вважаючи, що під час перебування в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1 грошове забезпечення позивача виплачувалось не в повному обсязі, останній звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- з системного аналізу норм розділу XXVIII Порядку № 260 випливає, що грошове забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження після прибуття з інших державних органів, установ та організацій згідно пункту 4 розділу XXVIII застосовується в разі закінчення відрядження в державних органах, установах та організаціях, оскільки наступний пункт розділу XXVIII Порядку № 260 передбачає, що якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України;

- суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період, з 24.02.2022 по 02.06.2022 грошового забезпечення у розмірі грошового забезпечення, яке позивач отримував за займаною посадою в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до зарахування в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2, є протиправною.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв в межах відведених йому повноважень та компетенції, а під час перебування позивача у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 24.02.2023 по 03.06.2022, грошове забезпечення виплачувалось та мало виплачуватись згідно вимог пункту 4 розділу XXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260. Так, судом першої інстанції не було враховано, що виплата грошового забезпечення повинна здійснюватися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 04 - Чернігівським ліцеєм з посиленою військово-фізичною підготовкою, до якого позивач був відряджений згідно наказу Міністра оборони України від 08.02.2007 № 151.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у даному випадку, спірним є питання наявності у позивача законних підстав на виплату основного грошового забезпечення в повному обсязі, яке позивач отримував за займаною посадою в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до зарахування в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1.

Закон, що визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій» (далі - Постанова № 104), військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби.

Грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Відповідно до пункту 154 розділу V Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення №1153), за погодженням із Міністерством оборони України керівник державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального навчального закладу звільняє з посад відряджених військовослужбовців та направляє їх у розпорядження Міністерства оборони України: після виконання визначеного обсягу робіт оборонного характеру; за зверненням військовослужбовця; у разі невиконання військовослужбовцем обов`язків за займаною посадою.

За потреби Міністр оборони України має право у будь-який час відкликати з державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального навчального закладу відряджених військовослужбовців, повідомивши про таке відкликання їх керівників з наданням відповідної заміни.

Звільнені з посади відряджені військовослужбовці направляються в місячний строк у розпорядження Міністерства оборони України з приписом, службовою характеристикою та наказом (розпорядженням) про звільнення з посади.

До зазначеного строку не включається час перебування військовослужбовців у відпустці, відрядженні, на лікуванні чи під вартою.

Після повернення в розпорядження Міністерства оборони України військовослужбовці призначаються на посаду з урахуванням рівня їх освіти, фізичної підготовки та стану здоров`я, але не нижчу за ту, з якої вони відряджалися.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженийо наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок 260).

Відповідно до пункту 1 розділу XXVIII Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Такий порядок виплати грошового забезпечення не стосується військовослужбовців, зарахованих у розпорядження посадових осіб (які мають право призначення на посади) відповідно до підпунктів 12-1 та 13 пункту 116, а також пункту 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Згідно змісту пункту 4 розділу XXVIII Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження після прибуття з інших державних органів, установ та організацій, виплачується виходячи з посадового окладу за посадою, яку вони займали в цих державних органах, установах та організаціях, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, але не більше ніж два місяці.

У силу змісту пункту 5 розділу XXVIII Порядку № 260, якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджував, що відповідач зобов`язаний був йому нараховувати та виплачувати грошове забезпечення згідно пункту 1 розділу XXVIII Порядку № 260, а відповідачвважає, що він правомірно нараховував та виплачував позивачу грошове забезпечення відповідно до пункту 4 розділу XXVIII Порядку № 260.

Колегія суддів, у контексті вищенаведеного, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за аналізом розділу XXVIII Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження після прибуття з інших державних органів, установ та організацій згідно пункту 4 розділу XXVIII, застосовується в разі закінчення відрядження в державних органах, установах та організаціях, оскільки наступний пункт розділу XXVIII Порядку № 260 передбачає, що якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України.

У даному ж випадку, позивач з відрядження не відкликався, з займаної посади не звільнявся, проте відповідно до наказу Міністра оборони України від 23.03.2022 № 165, позивач зарахований з 24.02.2022 до списків особового складу та на всі види грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 та у розпорядження начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перебування у розпорядженні начальника Територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 24.02.2022 по 03.06.2022, грошове забезпечення позивача складалось із: окладу за військовим званням у розмірі 1410,200 грн, посадового окладу у розмірі 8823,00 грн, надбавки за вислугу років у розмірі 5116,50, щомісячна винагорода - 100000 грн за лютий-березень 2022 року та 30000,00 грн за квітень-червень 2022 року (а.с. 36).

Разом з тим, відповідно до довідки виданої в.о. начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, станом на лютий 2022 року, грошове забезпечення ОСОБА_1 складалось з: посадового окладу - 8823,00 грн, надбавки за роботу в ліцеї - 882,30 грн, підвищення посадового окладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 №22 «Про підвищення оплати праці педагогічних працівників» - 882,30 грн, надбавка за педагогічний стаж - 3176,28 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн, надбавка за престижність - 1058,76 грн, надбавка за вислугу років військової служби - 5998,80 грн, надбавка за складність, напруженість у роботі 50% - 5293,80 грн (а.с. 26).

Тож, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції мав підстави для висновку про наявну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період, з 24.02.2022 по 02.06.2022 грошового забезпечення у розмірі грошового забезпечення, яке позивач отримував за займаною посадою в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до зарахування в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 та, як наслідок, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період, з 24.02.2022 по 02.06.2022 у розмірі грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримував за займаною посадою в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до зарахування в розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до норм ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко