Справа № 160/3784/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2023 року Справа № 160/3784/23
27 лютого 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якій просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути ОСОБА_1 заяву від 15.12.2022 р. про призначення пенсії за віком, зарахувавши до стажу роботи період з 01.04.1998 р. по 31.12.2005 р.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/3784/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу надати клопотання про звільнення від сплати судового збору із належними доказами щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору або оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн.
15 березня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якого додано копію квитанції про сплату судового збору. Згідно відмітки на конверті заява про усунення недоліків здана до відділення поштового зв`язку 10.03.2023 року, в зв`язку з чим позивачем не пропущено строк на усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/3784/23. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
20 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фону України в Дніпропетровській області надійшов відзив (вх. №7538/23), відповідно до якого зазначає, що за результатами розгляду заяви позивачки та додані до неї документи, територіальним управлінням Пенсійного фонду України встановлено, що на підставі наданих документів до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період догляду за інвалідом 1 групи з 01.04.1998 по 31.12.2003, оскільки в довідці не зазначено рік народження, що не відповідає паспортним даним. З огляду на вказане, загальний страховий стаж позивача за наданими документами склав 13 років 0 місяців 12 днів. Також зазначає, що оскільки спір у справі виник у зв`язку з відмовою у призначенні пенсії за віком, яке прийнято у формі рішення від 15.12.2022, складене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, то відповідний повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 15.12.2022 повинен здійснити той суб`єкт владних повноважень, яким було прийнято оскаржуване рішення. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області правом на подання відзиву не скористалося, заяв та клопотань до суду не надало.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15 грудня 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком, надавши всі необхідні документи.
Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням звернулась до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Гарантії конституційного права людини на соціальний захист закріплено в положеннях Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Закону України Про пенсійне забезпечення.
За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
У силу пункту 1 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом /частина друга статті 24 Закону №1058-IV.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV, із змінами внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 №2148-VІІІ визначено, що починаючи з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року право на призначення пенсії з віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу - не менше 29 років.
Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ від 05.11.1991 визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
З наведеного видно, що основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.
Також чинним законодавством встановлено, що у разі відсутності записів у трудовій книжці для підтвердження трудового стажу приймаються відомості про період роботи, що можуть міститися в інших документах, зокрема, в уточнюючих довідках, наказах, підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з приписами пункту ж частини першої статті 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до пункту є частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду.
Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений пунктом 10 Порядку № 637, а саме - зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).
Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.
Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.
Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.
Як слідує з матеріалів адміністративної справи, позивач відповідно до розписки-повідомлення від 15.12.2022 разом із заявою про призначення пенсії надала довідку №1702 від 30.11.2022, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради.
Відповідно до змісту вказаної Довідки №1702 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради та одержувала:
компенсаційну виплату працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи: з 01.04.1998 по 28.02.2006;
компенсаційну виплату працездатній особі за надання соціальних послуг за інваліду 1 групи: з 01.03.2006 по 26.07.2008. Інвалід 1 групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №564 від 28.07.2008).
Отже, з цих доказів видно, що позивач одержувала допомогу за те, що здійснювала догляд за інвалідом 1 групи.
Судом досліджено паспорт ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданий 26 квітня 1999 року Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до якого датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відтак, судом не встановлено розбіжності в даті народження заявника. Відповідачем не спростовано вказаний факт.
Згідно зі статтею 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом 1 групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.
Статтею 66 Закону № 1788-XII передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу ), на які відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до статті 41 Закону № 1058-IV отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Те, що позивач отримував компенсацію як особа, що здійснював догляд за інвалідом 1 групи, свідчить про те, що вона відноситься до категорії застрахованих осіб, на яких розповсюджується дія Закону України Про пенсійне забезпечення.
Таким чином, суд зазначає, що оскільки загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, відповідно до Закону підлягають, зокрема, один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80 - річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.
Крім того, суд звертає увагу, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі (п.1.9. Порядку №22-1).
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) (п. 1.9. порядку 22-1).
Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший наводяться в розділі ІІ Порядку 22-1.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позивачем до заяви про призначення пенсії за віком було надано вичерпний перелік документів, необхідних для призначення пенсії. При цьому при розгляді поданих документів пенсійний орган був зобов`язаний письмово повідомити заявника про необхідність подання додаткових документів у разі наявності сумніві або на підтвердження фактів. При цьому зазначені дії відповідачами не вчинено, відтак порушено порядок розгляду заяви про призначення пенсії.
Наведені обставини свідчать про неналежну перевірку наданих позивачем документів, не забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача, відсутність належного обґрунтування рішення суб`єкта владних повноважень та передчасні висновки про відсутність підстав для призначення пенсії.
Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - поза будь-яким розумним сумнівом, у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - баланс вірогідностей.
Щодо позовної заяви зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до стажу роботи період з 01.04.1998 р. по 31.12.2005 р., слід зазначити наступне.
В частині адресата цієї позовної вимоги суд вказує, що системне тлумачення способів захисту, визначених ст. ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку, що визнання протиправним та скасування рішення одного суб`єкта владних повноважень не може бути підставою для зобов`язання вчинити певні дії іншого суб`єкта владних повноважень.
В цій справі позивач просить скасувати рішення відповідача-2 та зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву про призначення пенсії. Проте, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в такій редакції, оскільки зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є належним способом захисту як похідна вимога у випадку визнання протиправним та скасування рішення саме цього суб`єкта владних повноважень, а не будь-якого іншого.
Відповідно, за обставин цієї справи відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчиняти певні дії. Окрім цього, цей суб`єкт владних повноважень не розглядав заяву позивача, в зв`язку з чим він не може бути зобов`язаний повторно її розглянути.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
Положення Закону №1058-ІV вказують на наявність у Пенсійного фонду України дискреційних повноважень щодо визнання, обчислення та обліку стажу трудової діяльності осіб, визнання його пільгового характеру і тд.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги наданню судом правової оцінки рішенню відповідача, яке є предметом оскарження, в т.ч. відповідних висновків щодо стажу трудової діяльності позивача, суд вважає, що ефективним способом захисту права позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із урахуванням висновків суду.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
Отже, відповідно до положень ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області як суб`єкта владних повноважень, протиправність рішення якого встановлена в цій справі.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко