Справа № 240/31857/22
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/31857/22

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивача) із позовом, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 17.04.2023, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиплати йому з 01.06.2022 пенсії за особливі заслуги перед Україною;

- зобов`язати відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити йому виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, починаючи з моменту припинення, тобто з 01.06.2022.

Аргументуючи заявлені позовні вимоги вказав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Пенсійний фонд) своїм рішенням з 01.03.2020 безпідставно припинило йому виплату доплати до пенсії за особливі заслуги перед Україною у розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. Пояснює, що така доплата до пенсії, призначена йому з 19.04.2010 на підставі протоколу № 33 комісії з встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною про Житомирській обласній адміністрації від 31.05.2010. Наголошує, що підстави з яких припинено йому виплату Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" не передбачені, а тому вважає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства при винесенні такого рішення.

Ухвалою суду від 12.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

13.03.2023 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому вказав, що позивачем до заяви про перерахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною подано копію посвідчення до державної нагороди, виданого російською федерацією, однак законодавчими нормами не передбачено призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною особам, нагородженим відзнаками російської федерації, а тому і прийнято рішення про припинення такої виплати позивачу.

Разом із відзивом на позов представником відповідача подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення.

Ухвалою суду від 24.03.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення її недоліків, шляхом подання до суду окремої заяви відповідно до вимог ч. 6 ст. 161 КАС України про поновлення строку звернення із вказанням обґрунтувань строку пропуску звернення до суду із даним позовом.

20.04.2023 на виконання вимог ухвали суду, позивач подав уточнений адміністративний позов, який прийнятий судом до розгляду та ухвалою суду від 26.04.2023 розгляд справи продовжено.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Житомирській області та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Указом Президента СРСР № 2009 від 28.11.1991 позивач нагороджений орденом "Червоної зірки" за індивідуальним номером 3844650.

Як зазначено у позовній заяві та не заперечується представником відповідача, на підставі протоколу засідання Комісії з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Житомирській обласній державній адміністрації № 33 від 31 травня 2010 року позивачу з 19.04.2010 призначено пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідачем припинено з 01.03.2020.

Тобто позивач з 19.04.2010 по лютий 2020 року отримував пенсію за особливі заслуги перед Україною.

Не погоджуючи із припиненням вищевказаної виплати, позивач 25.10.2022 звернувся до відповідача із заявою про поновлення такої виплати зареєстрованою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за № 33868/Л-0600-22 від 25.10.2022.

У відповідь на подану заяву, позивач отримав лист відповідача № 35251-33868/Л-02/8-0600/22 від 14.11.2022, яким роз`яснено, що пенсії за особливі заслуги перед Україною особам, нагородженими відзнаками російської федерації, не передбачені Законом України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" від 01 червня 2000 року № 1767-IIІ, а тому підстави для поновлення її виплати відсутні.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно припинено виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною, а тому звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Статтю 1 Закону України «Про державні нагороди України» від 16 березня 2000 року №1549-ІІІ (далі - Закон №1549-ІІІ) встановлено, що державні нагороди України (далі - державні нагороди) є вищою формою відзначення громадян за видатні заслуги у розвитку економіки, науки, культури, соціальної сфери, захисті Вітчизни, охороні конституційних прав і свобод людини, державному будівництві та громадській діяльності, за інші заслуги перед Україною.

Відповідно до вимог статті 3 Закону №1549-ІІІ державними нагородами є: звання Герой України; орден; медаль; відзнака «Іменна вогнепальна зброя»; почесне звання України; Державна премія України; президентська відзнака.

Частинами 1-2 статті 5 Закону Закону №1549-ІІІ передбачено, що державними нагородами можуть бути нагороджені громадяни України, іноземці та особи без громадянства. Нагородження державними нагородами провадиться указом Президента України. Нагородженому вручається державна нагорода та документ, що посвідчує нагородження нею.

Ордени, які встановлюються в Україні передбачені ст. 7 Закону №1549-ІІІ.

Відповідно до вимог статті 15 Закону № 1549-ІІІ особи, нагороджені державними нагородами, користуються пільгами, передбаченими законами України.

Пунктом 3 Прикінцевих положень № 1549-ІІІ установлено, що дія цього Закону поширюється на правовідносини, пов`язані з нагородженням: громадян України, удостоєних державних нагород СРСР або республік, що входили до його складу; громадян України, іноземців та осіб без громадянства, нагороджених державними нагородами Української РСР (Почесною Грамотою, Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, удостоєних почесних звань Української РСР), а також нагороджених Державними преміями Української РСР; осіб, нагороджених відзнаками Президента України до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, у контексті наведеного слідує висновок, що дія Закону № 1549-ІІІ також поширюється на правовідносини пов`язані з нагородженнями, які відбулися до набрання таким законної сили, внаслідок чого, особи, які отримали такі нагороди мають право користуватися пільгами, передбаченими законами України.

Як вже зазначалося, позивача нагороджено орденом "Червоної зірки" на підставі Указу Президента СРСР № 2009 від 28.11.1991. Такий орден відноситься до державних нагород СРСР, про що свідчить посвідчення № 007416, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу засідання комісії зі встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Житомирській обласній державній адміністрації № 33 від 31 травня 2010 року позивачу з 19.04.2010 призначено пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Виплата такої пенсії, позивачу припинена з 01.03.2020. Відповідач вважає, що встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною особам, нагородженим відзнаками російської федерації не передбачено Закону № 1549-ІІІ.

Таким чином, спірні правовідносини у даній справі виникли щодо правомірності позбавлення пенсії позивача за особливі заслуги перед Україною.

У той час Законом № 1549-ІІІ передбачено, що його дія також поширюється на правовідносини, пов`язані з нагородженням, у тому числі, громадян України, удостоєних державних нагород СРСР або республік, що входили до його складу.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 виданим Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, учасником бойових дій (такий статус позивача засвідчений посвідченням серії НОМЕР_2 від 23.07.1996, яке наявне в матеріалах справи) та 28.11.1991 нагороджений державною нагородою СРСР - ордером "Червона зірка".

У свою чергу, частинами 1-2 статті 11 Закону № 1549-ІІІ передбачені підстави, за наявності яких рішенням територіального органу Пенсійного фонду України нагороджені особи можуть бути позбавлена пенсії за особливі заслуги перед Україною. Такими підставами є, надходження до органів Пенсійного фонду України документально підтверджених відомостей про наявність у пенсіонера судимості за вчинення умисного кримінального правопорушення та виявлення помилкових чи неправдивих даних у документах, на підставі яких було встановлено пенсію за особливі заслуги.

Отже вказані у статті 11 Закону № 1549-ІІІ підстави є виключними та розширенню не підлягають.

За змістом листа відповідача № 35251-33868/Л-02/8-0600/22 від 14.11.2022 відслідковується, що підставами для позбавлена позивача пенсії за особливі заслуги перед Україною слугував факт його нагородження відзнаками російської федерації.

Як свідчать матеріали справи позивача нагороджено ордером "Червоної зірки" на підставі Указу Президента СССР № 2909 від 28.11.1991, тобто такий ордер являється державною нагородою СРСР, а не відзнакою безпосередньо російської федерації, а тому твердження відповідача, суд вважає, безпідставними. Крім того, слід звернути увагу, що пенсія за особливі заслуги перед Україною позивачу призначена комісією з встановлення пенсій за особливі заслуги перед Україною при Житомирській обласній державній адміністрації з 19.04.2010 на підставі поданих позивачем документів, помилкових чи неправдивих даних у таких документах Пенсійним фондом не виявлено, відомість про судимість позивача за вчинення будь-якого умисного кримінального правопорушення матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що позивач має право користуватися пільгами, передбаченими Законом № 1549-ІІІ

З огляду на встановлені обставини справи, суд не погоджується із твердженнями представника відповідача стосовно відсутності підстав для відновлення виплати позивачу пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що підстави, за яких відповідач відмовляє у відновленні позивачу виплати пенсії за особливі заслуги перед Україною законодавчо не підтверджені, а тому умови для відмови відновити встановлене право позивача у Пенсійного фонду відсутні.

Зважаючи на обставини справи, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями відповідача прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити ОСОБА_2 виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.06.2022.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та ним не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому судові витрати у справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245-246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. ЄДРПОУ: ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиплати ОСОБА_1 з 01.06.2022 пенсії за особливі заслуги перед Україною.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.06.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 31 травня 2023 р.