Справа № 300/2940/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 р. справа № 300/2940/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боднарчук А.М., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06.04.2022 №65, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 07.07.2022 №65 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу, що враховується при призначенні і виплаті пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 31.05.1990 по 01.06.1991 та періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 в Операції об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 з розрахунку один місяць служби за три місяці; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 28.03.2022 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановлених судом обставин.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу позивача період роботи з 31.05.1990 по 01.06.1991 тесляром-бетонщиком у виробничо-будівельному кооперативі «Естер» та періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 з розрахунку один місяць служби за три місяці. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 21 рік 7 місяців 26 днів. До страхового стажу позивача не враховано період з 31.05.1990 по 01.06.1991 - робота у виробничо-будівельному кооперативі «Естер», оскільки у записі про звільнення відсутній номер та дата документу на підставі якого внесено запис та немає покликання на відповідну статтю та пункт закону. До страхового стажу позивача пенсійним органом враховано військову службу в період з 11.04.2015 по 13.04.2016 та з 01.03.2018 по 31.12.2021. Вважає, що періоди безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції підлягають зарахуванню до його стажу в одинарному розмірі. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.56).

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області також скористалося правом подання відзиву на позов та просить у задоволенні позову відмовити. Щодо періоду роботи позивача з 31.05.1990 по 01.06.1991 в виробничо-будівельному кооперативі «Естер» зазначає, що у записі про звільнення відсутнє посилання на відповідну статтю закону та номер і дату документу на підставі якого такий запис зроблено. Стверджує, що матеріалами справи не підтверджено, що позивач протягом усього періоду своєї служби у Збройних силах України брав безпосередню участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.64).

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у відзиві на позовну заяву стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що згідно поданих документів страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Запис про звільнення позивача з виробничо-будівельного кооперативу «Естер» із займаної посади не містить дати та номера наказу про звільнення, тому період роботи позивача з 31.05.1990 по 01.06.1991 потребує підтвердження первинними документами та може бути врахований при призначенні пенсії у разі надання таких. Стверджує, що нормативно-правовими актами не передбачено зарахування до страхового стажу періодів проходження служби та безпосередньої участі в бойових діях в кратному розмірі, у цьому випадку 1 місяць за три місяці служби (а.с.68).

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

28.03.2022 ОСОБА_1 у віці 60 років звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06.04.2022 №65 відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 29 років та необхідних документів. Зазначено, що страховий стаж заявника становить 21 рік 7 місяців 27 днів. До страхового стажу не зараховано періоди: з 01.02.1986 по 31.03.1987 (відбування покарання); з 31.05.1990 по 01.06.1991, оскільки в трудовій книжці відсутній наказ про звільнення. Також вказав, що в наданому посвідченні УБД не зазначено пункт і статтю Закону відповідно до яких особа належить до учасника бойових дій, відсутня довідка про безпосередню участь в АТО (а.с.11).

17.06.2022 позивач через адвоката звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із запитом про зарахування до стажу ОСОБА_1 спірних періодів участі в АТО та ООС на пільгових умовах - один місяць служби за три (а.с.12).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 23.06.2022 №0900-0202-8/20987 повідомило про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення від 06.04.2022 за №65 та підстави відмови у призначенні позивачу пенсії за віком (а.с.14).

30.06.2022 позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.07.2022 №65 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Зазначено, що страховий стаж позивача становить 23 роки 1 місяць 16 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 31.05.1990 по 01.06.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в записі про звільнення відсутня підстава внесення запису (номер та дата наказу про звільнення) (а.с.17).

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі також - Закон №1058-IV, в редакції, чинній станом на час спірних правовідносин).

Згідно із частинами 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до трудового стажу зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також - Порядок №637).

За пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі, коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу, за бажанням особи, може здійснюватися органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків (п.2 Порядку №637).

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (надалі також - Інструкція №162, яка діяла у період роботи позивача у виробничо-будівельному кооперативі «Естер»).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції №162).

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції №162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно із пунктами 2.25, 2.26 Інструкції №162 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений за згодою сторін, п. 1 ст. 29 КЗоТ РСФСР". Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац 1 пункту 4.1. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Згідно записів 16-17 трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 23.08.1980 (а.с.26 зворот) ОСОБА_1 у спірний період:

- 31.05.1990 прийнятий теслярем-бетонником для роботи вахтовим методом з Івано-Франківської області до виробничо-будівельного кооперативу «Естер»;

- 01.06.1991 звільнений за власним бажанням.

В графі 4 «На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)» наявний запис «р.48 I/VI 90 г.»

В рішеннях Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 65 від 06.04.2022 та Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області №65 від 07.07.2022 зазначено, що вказаний вище період не зараховано до стажу роботи позивача, оскільки в записі про звільнення відсутня підстава внесення запису (дата на номер наказу про звільнення).

У відзивах на позов відповідачі також вказують на відсутність в записі про звільнення позивача покликання на відповідну статтю закону на підставі якої ОСОБА_1 було звільнено із кооперативу «Естер».

Судом встановлено, що у графі 4 «На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)», всупереч вимогам Інструкції №162, відсутні відомості про дату та номер наказу на підставі якого позивача було звільнено з роботи із вказаного кооперативу. Запис про звільнення з роботи не містить покликання на відповідну статтю, пункт закону на підставі якого позивача було звільнено з роботи.

Отже, в трудовій книжці позивача відсутні необхідні записи.

При цьому будь-яких інших доказів в підтвердження наявності трудового стажу позивача у виробничо-будівельному кооперативі «Естер» ним не надано.

За вказаних обставин суд погоджується із доводами відповідачів і вважає обґрунтованими сумніви пенсійних органів щодо відомостей у записі №17 трудової книжки позивача від 23.08.1980.

Відтак, відсутні правові підстави для зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 31.05.1990 по 01.06.1991 у виробничо-будівельному кооперативі «Естер», тому в задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Водночас суд зауважує, що негативні наслідки для позивача пов`язані виключно з відсутністю необхідних додаткових підтверджуючих документів періоду роботи позивача у виробничо-будівельному кооперативі «Естер».

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018; в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 з розрахунку один місяць служби за три місяці, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV передбачено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі також - Закон №2232-XII, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 вказаної статті Закону №2232-XII передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (надалі також - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій, а саме документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Водночас, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом №2011-XII, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» (надалі також - Закон № 1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26071, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (надалі також - Положення № 530).

За правилами приписів пункту 2.3 розділу 2 Положення № 530 час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Відповідно до пункту 2.9 Наказу №530 документами, що підтверджують окремі періоди військової служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах, є: довідки архівних і військово-лікувальних закладів; переліки посад льотного складу, посад управлінь з`єднань підводних човнів і з`єднань тральщиків, служба в яких підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах, затверджені наказами Міністра оборони України; листи обліку: льотної роботи військовослужбовців льотного складу, стажу плавання військовослужбовців Військово-Морських Сил Збройних Сил України (Військово-Морського Флоту СРСР) та Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ СРСР), виконання стрибків з парашутом військовослужбовців, служба яких пов`язана із систематичними стрибками з парашутом, роботи водолазами під водою; витяги з наказів командирів військових частин або повідомлення військових частин, управлінь (відділів) особового складу (персоналу), управлінь (відділів) кадрів або управлінь (відділів) мобілізації та комплектування відповідних штабів про час проходження військовослужбовцями служби у високогірних місцевостях, в укріплених районах СРСР із залученням до несення бойового чергування в спорудах оборонних позицій у складі бойових обслуг; довідки кадрових органів Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, про службу в цих військових формуваннях, яка підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах; дипломи, посвідчення, довідки і повідомлення цивільних вищих та інших навчальних закладів про час навчання в цих навчальних закладах для зарахування часу навчання до вислуги років та загального страхового стажу; інші документи, що підтверджують періоди дійсної військової служби в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, служби в органах Міністерства внутрішніх справ СРСР та держав - учасниць СНД.

Відповідно до пункту 6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» в редакції на час участі позивача в антитерористичній операції встановлено, що нарахування страхового пенсійного стажу для військовослужбовців учасників антитерористичних операцій за час їх безпосередньої участі в антитерористичній операції має здійснюватися у потрійному розмірі.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що служба в АТО та ООС підлягає зарахуванню до трудового стажу особи для призначення пенсії на умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, які викладені у постановах від 05.06.2018 у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 у справі № 185/4140/17, від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а, від 31.08.2022 у справі №185/6919/16-а, від 18.01.2023 у справі №1.380.2019.003739, від 21.03.2023 у справі №160/6146/19.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на щомісячне пенсійне забезпечення, а зі спеціальним статусом, якого ці особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу, що узгоджується з положеннями ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» якою передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі, до якої відповідно до пункту 4 цієї статті віднесено також військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, до якої відповідно до п.1 ст.2 Закону також віднесено і військову службу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 08.02.2021.

Відповідно до довідки Військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 06.01.2016 №4261 ОСОБА_1 в період з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції (а.с.19).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_5 від 30.10.2018 №1821 ОСОБА_1 у період з 10.02.2018 по 25.04.2018 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей н.п. Золоте (а.с.21).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_5 від 21.10.2019 №1813 ОСОБА_1 у період з 11.10.2018 по 05.06.2019 безпосередньо брав участь в операції Об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції (а.с.22).

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_5 від 05.08.2020 №873 ОСОБА_1 у період з 11.10.2018 по 05.06.2019 безпосередньо брав участь в операції Об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції (а.с.23).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_5 від 24.11.2021 №2623 ОСОБА_1 у період з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 безпосередньо брав участь в операції Об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в районі/районах проведення антитерористичної операції (а.с.24).

Як підтверджено матеріалами справи пенсійним органом зараховано до страхового стажу роботи позивача період проходження військової служби з 11.04.2015 по 13.04.2016 та з 01.03.2018 по 31.12.2021 в одинарному розмірі (а.с.11 зворот).

Зарахування часу проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції в районах її проведення, операції Об`єднаних сил зараховується у трикратному розмірі незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

Такий правовий висновок у подібних правовідносинах також викладений Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року в адміністративній справі №348/347/17 та у постанові від 30 липня 2019 року в адміністративній справі № 346/1454/17.

Підсумовуючи наведене суд виснує, що до страхового стажу позивача мають бути зараховані в кратному розмірі (із розрахунку один місяць служби за три місяці) періоди його безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, 28.03.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком. До вказаної заяви ним було додано, зокрема, військовий квиток. Позивачем не було додано довідок, які підтверджували безпосередню участь в антитерористичній операції та операції Об`єднаних сил.

За результатами розгляду цієї заяви, Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області серед іншого зараховано до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 11.04.2015 по 13.04.2016 та з 01.03.2018 по 31.12.2021 в одинарному розмірі. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06.04.2022 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

В подальшому, 30.06.2022 позивач вдруге звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. До вказаної заяви ОСОБА_1 вже було додано описані вище довідки, які підтверджують періоди його безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно не зарахувало у трикратному розмірі періоди безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021, та, як наслідок, відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Враховуючи, що ОСОБА_1 при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії 28.03.2022 не додано всі необхідні документи, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 06.04.2022 №65.

Разом з цим, є протиправним та підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №65 від 07.07.2022.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на час звернення до пенсійного органу досягнув 60 років, за даними відповідача безспірний страховий стаж позивача становить понад 20 років. Період безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції та в операції Об`єднаних сил в районах їх проведення становить більше двох років.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, які брали участь в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення після досягнення чоловіками 55 років та за наявності у чоловіків страхового стажу не менше 25 років.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 30.06.2022 позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до страхового стажу позивача періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 в трикратному розмірі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі також - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначає, що сума витрат 5000 грн. є завищеною та неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокату послуг, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд керується критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, значення спору для сторони тощо.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу у цій справі надавалася відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.06.2022 (а.с.31), укладеного між адвокатом Боднарчуком А.М.. та Гільтайчуком М.Ф., предметом якого надання юридичної допомоги з приводу захисту прав та законних інтересів в Івано-Франківському окружному адміністративному суді за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій.

Також представником позивача надано суду ордер на надання правничої (правової) допомоги від 17.06.2022 серії АТ №1022580 (а.с.30), розрахунок винагороди згідно договору про надання правової (правничої) допомоги (а.с.33), акт приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.06.2022 (а.с.34), довідка від 17.06.2022 №03/06 про те, що розмір плати за підготовку цієї позовної заяви становить 5000 грн. (а.с.35), квитанцію до прибуткового касового ордера №09 від 17.06.2022 на суму 5000,00 грн. (а.с.36).

За змістом акту приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.06.2022 адвокатом Боднарчуком А.М. надано правничу допомогу наступного характеру:

1) усна консультація з вивченням матеріалів справи - 500 грн., кількість витрачених годин - 30 хвилин,

2) вивчення та аналіз законодавства та судової практики - 2000 грн., кількість витрачених годин - 2 години;

3) складання позовної заяви та друк необхідних документів - 2000 грн., кількість витрачених годин - 2 години;

4) складання інших процесуальних документів (відзиву, клопотань, заяв, тощо) - 500 грн., кількість витрачених годин - 30 хвилин.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №09 від 17.06.2022 ОСОБА_1 сплатив адвокату Боднарчуку А.М. кошти в розмірі 5000,00 грн. за адвокатські послуги.

При розподілі судових витрат у цій справі суд враховує: зміст позовної заяви; час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів адміністративної справи; складність адміністративної справи; те, що справа розглядалася в спрощеному провадженні.

На підставі системного аналізу матеріалів справи та долучених позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлений адвокатом час на опрацювання поданих позивачем документів, в розрізі оцінки розумності витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн., виходячи з погодинної оплати в розмірі 1000 грн., є завищеним, внаслідок чого розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи.

Заявлені позивачем до відшкодування 5000 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат є неспівмірним із об`ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) в період провадження в Івано-Франківському окружному суді, із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Так, суд вказує на зміст та незначну кількість та складність в опрацюванні документів, долучених до позовної заяви.

Щодо такого виду правової допомоги як складання інших процесуальних документів (відзиву, клопотань, заяв, тощо) - 500 грн., кількість витрачених годин - 30 хвилин, суд вважає, що вказана сума є недостатньо обґрунтованою, і неспівмірною із предметом спору.

Слід зазначити, що у матеріалах справи наявний тільки адвокатський запит від 17.06.2022 №01/06 складений на двох аркушах. Жодних інших клопотань матеріали справи не містять.

Відтак, з огляду на обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідачів повинен становити 3000,00 грн., що буде співмірним зі складністю цієї справи, обсягом наданих адвокатом послуг, а також відповідатиме критерію реальності та розумності їх розміру, решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

Підсумовуючи зазначене вище, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, суд дійшов до висновку, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в Івано-Франківському окружному адміністративному суді у сумі 1800 грн. (60% задоволених позовних вимог) підлягають розподілу шляхом пропорційного стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів сплачений судовий збір в сумі 595,44 грн. (60% задоволених позовних вимог).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №65 від 07.07.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) з 30.06.2022 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до страхового стажу періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 07.06.2015 по 22.07.2015, з 07.08.2015 по 16.10.2015, з 10.02.2018 по 25.04.2018 та в операції Об`єднаних сил з 11.10.2018 по 05.06.2019, з 21.11.2019 по 13.07.2020, з 01.03.2021 по 06.10.2021, з 16.10.2021 по 05.11.2021 в трикратному розмірі.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 297,72 грн. (двісті дев`яносто сім гривень 72 копійки) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 900,00 грн. (дев`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 297,72 грн. (двісті дев`яносто сім гривень 72 копійки) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 900,00 грн. (дев`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ),

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008 ).

відповідач 3 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.