Справа № 420/10647/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Домусчі С.Д.
По справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Із законністю постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023 не погоджуюсь з огляду на таке.
Скасовуючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для застосування розміру 90 відсотків від грошового забезпечення, оскільки з набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Також апеляційний суд виходив з того, що до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
При цьому суд апеляційної інстанції послався на постанову від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20, в якій Верховний Суд відступив від правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформував правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Щодо питання застосування при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону № 1789-XII, з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, апеляційний суд виходив з того, що з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
При цьому апеляційний суд, посилаючись на численну кількість судових рішень Верховного Суду, зазначав, що пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до статті 129-1 Основного Закону, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до матеріалів справи, позивачу з 22.03.2007 була призначена пенсія за вислугу років виходячи з розрахунку розміру пенсії 86% від заробітної плати, у 2012 році відсотковий розмір пенсії позивача був знижений до 80% від заробітної плати, з грудня 2019 відсотковий розмір пенсії знов був знижений до 60% від заробітної плати та виплати обмежені граничним розміром в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
На час звернення до пенсійного органу за перерахунком пенсії23.03.2020 позивач мав безперервний стаж в органах прокуратури 27 років 07 місяців 20 днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Таким чином, на мою думку, в цій справі право позивач на отримання пенсії за вислугу років в розмірі 80% від заробітної плати, підтверджено матеріалами справи та не спростовано пенсійним органом, як правильно зазначив суд першої інстанції.
За таких обставин, вважаю помилковими висновки суду апеляційної інстанції, щодо відсутності у позивача права на отримання пенсії за вислугу років в розмірі 80% від заробітної плати, оскільки такі висновки, на мою думку, не підтверджені матеріалами справи та фактичними обставинами справи, за відсутності при цьому обставин, зокрема, прийняття закону, який би змінював правове регулювання спірних правовідносин в частині приведення до єдиного підходу визначення відсоткового розміру пенсії за вислугу років.
За таких підстав, вважаю, що у апеляційного суду були відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 з ухваленням нової постанови, про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Суддя С.Д.Домусчі