Справа № 161/6118/23
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6118/23
Провадження № 2-а/161/160/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Мельник М.В.

в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Косинського Миколи Федоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП у Волинській області, відповідач 1), інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Косинського М.Ф. (далі відповідач 2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов, враховуючи відповідь на відзив, мотивує тим, що 09 квітня 2023 відповідачем 2було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕАС №6808389 за ч. 3 ст. 127 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Вважає дану постанову незаконною, такою що не відповідає дійсним обставинам справи та постановлена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки, правопорушення він не вчиняв, а з наданих доказів, не можливо встановити особу, що здійснила перехід проїзної частини на заборонений сигнал світлофору.

З врахуванням наведеного, просить суд скасувати постанову серії ЕАС №6808389 від 09 квітня 2023 року, провадження у справі закрити та стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року відкрито провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що дії поліцейського щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України. Крім того, вказав, що оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог КУпАП, а факт вчинення правопорушення зафіксований на відео реєстратор автомобіля поліцейських. Просив відмовити в задоволенні позову.

До судового засідання представник позивача подав заяву, в якій просить суд справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивача не визнає, просить відмовити в їх задоволенні з підстав наведених у відзиві.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 268 КАС України.

Крім того, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин..

Судом встановлено, що 09 квітня 2023 року інспектором взводу №1 роти №3 батальйону УПП у Волинській області Косинським М.Ф. було винесено щодо позивача оскаржувану постанову, із змісту якої вбачається, що позивач, 09 квітня 2023 року о 22:55 год. в м. Луцьку по вул. Грибоєдова, 4, перейшов проїзну частину на заборонений червоний сигнал світлофора, а також перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 4.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 127 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. (а.с. 5а).

Частиною 3 ст. 127 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, які перебувають у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 4.9 ПДР України, у місцях, де рух регулюється, пішоходи повинні керуватися сигналами регулювальника або світлофора.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

В даному випадку, позивач стверджує, що не порушував п. 4.9 ПДР України, оскільки, перехід проїзної частини здійснював на дозволений (зелений) сигнал для пішоходів, а щодо нетверезого стану, то повідомив поліцейських, що дійсно в той день вживав спиртні напої, однак, задовго до даної події і на даний момент знаходився в абсолютно адекватному стані, що відповідала обстановці.

Разом з тим, із дослідженого відеозапису з відеореєстратора транспортного засобу поліцейських та з нагрудного реєстратора поліцейського, не вбачається факту порушення саме ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а лише зафіксовано силует особи, яка здійснює перехід проїзної частини. Однак, ідентифікувати дану особу з відео не є можливим (а.с. 24).

У відповідності до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, суд вважає, що відповідачем 1 не доведено належними та допустимими доказами вину позивача в порушенні п. 4.9ПДР України, оскільки, не спростовано доводи позивача про те, що саме він переходив проїзну частину на заборонений сигнал світлофора.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши представлені докази, вважає, що при складанні постанови поліцейськимне були з`ясовані всі обставини справи, не надано належних доказів винуватості позивача, а тому на підставі ч. 3 ст.286 КАС України, позов ОСОБА_1 в частині вимог до відповідача 1 слід задовольнити.

При цьому в позові до відповідача 2, слід відмовити із тих підстав, що належним відповідачем у даній справі в силу вимог ст. 2 КАС України, ст. 222 КУпАП в їх системному зв`язку, має бути орган (підрозділ) Національної поліції - в даному випадку УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції, оскільки, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені цих органів, а, отже, не можуть виступати відповідачем у справах цієї категорії.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу і пов`язані з проведенням експертиз.

Відповідно до ч. 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 понесено витрати за правничу допомогу адвоката у розмірі 6700 грн., на підтвердження розміру якої позивачем надано договір про надання правової допомоги від 10 квітня 2023 року, акт прийому-передачі послуг з надання правової (правничої) допомоги від 14 квітня 2023 року, квитанція №8-14/04/23 від 14 квітня 2023 року у розмірі 6700 грн. (а.с. 8-11).

У акті прийому-передачі послуг з надання правової (правничої) допомоги від 14 квітня 2023 року зазначено, які саме роботи виконав адвокат: консультація з клієнтом (усні з вивченням матеріалів) 600 грн., виїзд на місце події (власним транспортом поза межами робочого часу) 1600 грн., участь в розгляді справи поліцією (здійснення захисту клієнта) 1000 грн., підготовка та складання адвокатського запиту (з опрацюванням/вивченням отриманих матеріалів) 1200 грн., підготовка, складання та подача позовної заяви - 2300 (а.с. 10).

На думку суду, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 3500 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.При цьому, суд враховує принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвокатата визначені у ч. 5 ст. 134 КАС України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи, а також враховує те, що відповідачем заперечувалися витрати на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 134, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серіїЕАС №6808389 від 09 квітня 2023 року інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Косинського Миколи Федоровича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 127 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору та 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.