Справа № 580/3032/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року справа № 580/3032/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Уманського міськрайонного суду Черкаської області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Уманського міськрайонного суду Черкаської області щодо надання неповної інформації на інформаційний запит від 19 квітня 2023р. ОСОБА_1 , яка міститься у листі від 24.04.2023р. № 01.2/20/, а саме: відсутність копії наказів про прийняття на роботу та звільнення працівника Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 .

- зобов`язати Уманський міськрайонний суд Черкаської області надати ОСОБА_1 повну інформацію на інформаційний запит від 19 квітня 2023р., а саме: копії наказів про прийняття на роботу та звільнення працівника Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не надав у повному обсязі інформації на її запит від 19.04.2023.

Ухвалою суду від 01.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами відповідно до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

12.05.2023 суду надійшов супровідний лист відповідача з доданими на виконання ухвали суду документами. У листі, зокрема, зазначено, що запитувана позивачем інформація була надана в повному обсязі відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», тому відповідач вважає позовні вимоги безпідставними.

Оцінивши заявлені доводи та аргументи сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив таке.

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшов інформаційний запит позивача від 19.04.2023 (вх. суду від 20.04.2023 №9423), в якому вона просила: надати повну інформацію щодо працівника Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 , а саме: на яку посаду, ким, коли її було працевлаштована в Уманський міськрайонний суд Черкаської області та коли її звільнено з посади, надати копії наказів про прийняття на роботу та звільнення.

Листом від 24.04.2023 вих. №01.2/20/ відповідач повідомив, що відповідно до наказу голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Денисюка В.В. №78 від 13.06.2007 ОСОБА_2 призначена секретарем судових засідань Уманського міськрайонного суду з 13.06.2007.

Відповідно до наказу №39-к від 16.08.2021 ОСОБА_2 була звільнена з посади секретаря судових засідань Уманського міськрайонного суду Черкаської області з 30.08.2021.

Щодо надання наказів копії наказів про прийняття на роботу та звільнення ОСОБА_2 , відповідач відмовив у цій частині інформаційного запиту, посилаючись на те, що ця категорія документів відноситься до переліку документів, що містять службову інформацію, затверджений наказом від 02.06.2011 №13.

Не погоджуючись із наданням неповної інформації на запит, позивач звернулась у суд з цим позовом.

Суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані Законом України від 2 жовтня 1992 року №2657-XІІ «Про інформацію» (далі Закон №2657-XІІ), Законом України від 13 січня 2011 року №2939-VІ «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон №2939-VІ) та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст.3 Закону №2657-XІІ встановлює право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (п.1 ч.1 ст.3, п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VІ).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації згідно з ч.1 ст.12 Закону №2939-VІ є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;

5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

За змістом наведених норм, можна виділити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Одним із способів доступу до інформації відповідно до п.2 ч.2 ст.5 Закону №2939-VI є надання її за запитами на інформацію.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону №2939-VI запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

На підставі ч.2 ст.19 Закону №2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

П.6 ч.1 ст.14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Ч.1 ст.3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Закон №2939-VI передбачає, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, установлених законом. Водночас, вказаним Законом визначено випадки обмеження доступу до інформації.

Так, статтею 6 Закону №2939-VІ передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2939-VІ здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно ч.4 ст.6 Закону №2939-VІ інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Статтями 7, 8, 9 Закону №2939-VІ визначено, що конфіденційна інформація інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

Відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Частиною 1 ст.22 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Пунктом 3 ч.4 статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою.

З аналізу наведених норм вбачається, що у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі до інформації.

Зокрема, з відмови у доступі до публічної інформації повинно вбачатися:

- якому з перелічених у пункті 1 частини 2 статті 6 Закону №2939-VI інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам);

- у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації;

- чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (пункт 3 частини 2 статті 6 Закону № 2939-VI).

Як установлено судом, до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшов інформаційний запит позивача від 19.04.2023 (вх. суду від 20.04.2023 №9423), в якому вона просила: надати повну інформацію щодо працівника Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 , а саме: на яку посаду, ким, коли її було працевлаштована в Уманський міськрайонний суд Черкаської області та коли її звільнено з посади, надати копії наказів про прийняття на роботу та звільнення.

Листом від 24.04.2023 вих. №01.2/20/ відповідач повідомив, що відповідно до наказу голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Денисюка В.В. №78 від 13.06.2007 ОСОБА_2 призначена секретарем судових засідань Уманського міськрайонного суду з 13.06.2007.

Відповідно до наказу №39-к від 16.08.2021 ОСОБА_2 була звільнена з посади секретаря судових засідань Уманського міськрайонного суду Черкаської області з 30.08.2021.

Щодо надання наказів копії наказів про прийняття на роботу та звільнення ОСОБА_2 , відповідач відмовив у цій частині інформаційного запиту, посилаючись на те, що ця категорія документів відноситься до переліку документів, що містять службову інформацію, затверджений наказом від 02.06.2011 №13.

Оцінюючи вказані підстави відмови у наданні позивачу копій наказів про призначення на посаду та звільнення ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Частина 2 ст.32 Конституції України не допускає збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Натомість, відповідно до ч.2 ст.5 Закону України від 01.06.2010 №2297-VI «Про захист персональних даних» персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, відображеною у рішенні від 20.01.2012 №2-рп/2012, інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Суд врахував, що спірні правовідносини виникли з приводу надання позивачу інформації про секретаря судових засідань Уманського міськрайонного суду Черкаської області, у т.ч. копій наказів про призначення на посаду та звільнення.

Оскільки посада секретаря судового засідання відноситься до посад державної служби, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Одним із принципів здійснення державної служби відповідно до п.9 ч.1 ст.4 вказаного Закону є принцип прозорості, тобто відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що інформація про проходження державної служби секретарем судових засідань Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 є відкритою та підлягає наданню на запит на інформацію, у т.ч. з наданням копій наказів про призначення на посаду та звільнення.

Крім того, згідно з ч.8 ст.6 Закону №2939-VІ обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ.

Верховною Радою України було ратифіковано Конвенцію Ради Європи про доступ до офіційних документів, прийняту 18 червня 2009 року у м. Тромсе, яка набрала чинності для України 01 грудня 2020 року (далі Конвенція).

У статті 1 Конвенції під поняттям «офіційні документи» розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів.

У Законі України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів» зазначається, що відповідно до пункту 2 статті 1 Конвенції Україна заявляє, що визначення поняття "державні органи" також включає органи судової влади щодо їхніх функцій.

Згідно зі статтею 2 Конвенції кожна Сторона гарантує право кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, за вимогою, до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів.

Втім Кожна Сторона може обмежувати право доступу до офіційних документів. Обмеження повинні бути чітко встановлені у законі, бути необхідними у демократичному суспільстві і бути пропорційними цілям захисту: національної безпеки, оборони та міжнародних відносин; громадської безпеки; попередження, розслідування та судового переслідування кримінальної діяльності; дисциплінарного розслідування; перевірки, контролю та нагляду з боку державних органів; приватного життя та інших законних приватних інтересів; комерційних та інших економічних інтересів; економічної, монетарної політики і політики обмінного курсу держави; рівності сторін у судовому провадженні та ефективного здійснення правосуддя; навколишнього середовища, або обговорень всередині державного органу або між такими органами стосовно вивчення питання (пункт 1 статті 3 Конвенції).

Разом з тим відповідач розглядаючи питання щодо надання позивачу копій наказів про призначення на посаду та звільнення секретаря судових засідань Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 не надав належну оцінку тому, що статтею 34 Конституції України кожному гарантоване право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Суд погоджується, що накази посадових осіб суду з кадрових питань відносяться до службової інформації, однак Законом №2939-VI не встановлено безумовне обмеження на надання службової інформації, у т.ч. документів, які її містять.

Здійснення цих обмежень може бути встановлене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Однак, лист відповідача від 24.04.2023 вих.№01.2/20/ не містить визначених статтею 6 Закону №2939-VІ сукупності перелічених вище вимог, наявність яких передбачає обмеження доступу до інформації та документів, що її містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач листом від 24.04.2023 вих.№01.2/20/ неправомірно відмовив у наданні позивачу копій наказів про призначення на посаду та звільнення секретаря судових засідань Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_2 , оскільки, надавши запитувану інформацію про вказану особу, не надав копій документів, які її містять, при цьому, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ.

Таким чином, відповідач проявив бездіяльність не надавши повної інформації на запит позивача від 19.04.2023 (вх. суду від 20.04.2023 №9423).

Виходячи з викладеного, суд вважає, що така бездіяльність відповідача є порушенням права на отримання повної інформації на запит, реалізація якого визначена ч. 2 ст. 34 Конституції України та Законом №2939-VI, а тому є підставою для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо надання повної інформації по суті запиту позивача від 19.04.2023 (вх. суду від 20.04.2023 №9423).

Тому для повного відновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача надати позивачу надати повну інформацію на вказаний запит.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Уманського міськрайонного суду Черкаської області щодо надання повної інформації на запит ОСОБА_1 від 19.04.2023 (вх. від 20.04.2023 №9423).

Зобов`язати Уманський міськрайонний суд Черкаської області (20301, Черкаська обл., м. Умань, вул. Кизило Андрія, буд. 18, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повну інформацію на запит про надання інформації від 19.04.2023 (вх. від 20.04.2023 №9423) з урахуванням висновків суду у цій справі.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити сторонам.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ