Справа № 380/15245/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

01 червня 2023 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Хома О.П., розглянувши клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Каверін Сергій Миколайович, звернулася до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (далі відповідач, в/ч НОМЕР_2 ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації за невикористані дні додаткові відпустки, передбачені частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за період з 2013 по 2022 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за період з 2013 по 2022 роки, виходячи з повного місячного розміру грошового забезпечення, право на отримання якого мала позивач відповідно до чинного законодавства на день звільнення з військової служби.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 , залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2023, повернуто позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Постановою Верховного Суду від 25.04.2023 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2023 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.05. 2023 справу передано для продовження розгляду справи судді Хомі О.П.

Ухвалою суду від 17.05.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано падати оригінал примірників позовної заяви, а також копій доданих до позовної заяви документів для суду та для відповідача. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 29.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем 31.05.2023 подано відзив на позовну заяву (вх. №40228) та клопотання про залишення позовної заяви без руху (вх. №40228).

В обґрунтування клопотання про залишення позовної заяви без розгляду зазначено, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Суд, розглянувши клопотання, дійшов висновку про його безпідставність, виходячи з такого.

Підстави залишення позовної заяви без розгляду визначені частиною першою статті 240 КАС України, відповідно до якої суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу;

Питання строку звернення до суду з даним позовом вирішено постановою Верховного Суду від 25.04.2023, в якій Верховний Суду зазначив таке: «Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим, Суд наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

З огляду на вказане, висновки судів попередніх інстанцій щодо застосування до спірних правовідносин частини п`ятої статті 122 КАС України та пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком, а враховуючи, що станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, установлений Кабінетом Міністрів України, тому строк визначений частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, не підлягає застосуванню, так як такий продовжено на строк дії карантину, який діє на теперішній час.»

Суд звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 25.04.2022 у справі №380/15245/22 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 та Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2023 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.П. Хома