Справа № 420/513/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/513/23

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 23.03.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29 листопада 2022 року №2241;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 02.12.2022 року №1891 о/с про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції) з 05 грудня 2022 року майора поліції ОСОБА_1 (0092781), дільничного офіцера поліції сектору превенції Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 05.12.2022 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.12.2022 року до дати набрання законної сили відповідним рішенням суду;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що, на його думку, наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29 листопада 2022 року №2241 та наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 02.12.2022 року №1891 o/c, - є протиправними, що є підставою для їх скасування, поновлення його на посаді в органі поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначивши, що його звільнено зі служби в поліції без проведення відносно нього службового розслідування, вважає, що відповідач позбавив його встановленого Дисциплінарним статутом Національної поліції України права на захист, що суперечить принципу повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин та необхідності встановлення його вини у вчиненні дисциплінарного проступку, та свідчить про протиправність застосованого відповідачем дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

13.02.2023 року до суду від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що Наказом ГУНП в Одеській області від 14.11.2022 року №2118 було призначено службове розслідування та затверджено склад дисциплінарної комісії (з вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 21.11.2022 року, про що свідчить підпис останнього у матеріалах службового розслідування на сторінці 4). В межах проведення службового розслідування посадовими особами, які входили до складу дисциплінарної комісії 21.11.2022 року було опитано ОСОБА_1 (сторінка 63 матеріалів службового розслідування). За результатами проведення службового розслідування 28.11.2022 року начальником ГУНП в Одеській області був затверджений висновок, який відповідає вимогам Дисциплінарного статуту НПУ. Наказом ГУНП в Одеській області від 29.11.2022 року №2241 було накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби. З вказаним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено 01.12.2022 року, про що свідчить підпис останнього у відомості на сторінці 172 матеріалів службового розслідування. Наказом ГУНП в Одеській області №1891 о/с від 02.12.2022 року було реалізовано вказаний вище наказ. Таким чином, службове розслідування відносно ОСОБА_1 проведено із дотриманням строків та відповідно Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, а відповідачем заперечення на нього, в яких сторони наполягали на зазначених раніше доводах.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 рокуу задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Одеській області про перехід зі спрощеного в загальне позовне провадження по справі №420/513/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул.Єврейська,12, м.Одеса, 65014) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул.Єврейська,12, м.Одеса, 65014) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення у повному обсязі позову ОСОБА_1 .

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

02.05.2023 року (вх.№9645/23) на адресу суду апеляційної інстанції від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року без змін.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, майор поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 02.12.2022 року №1891 о/с ОСОБА_1 звільнено за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», - у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції з 05 грудня 2022 року.

Підставою для видання вказаного наказу зазначено наказ ГУ НП в Одеській області від 29 листопада 2022 року №2241.

Не погоджуючись з притягненням до дисциплінарної відповідальності та зважаючи на безпідставність свого звільнення, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

З метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей щодо порушення службової дисципліни дільничним офіцером поліції сектору превенції Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_2 , зокрема, за фактом керування 07.11.2022 року в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом та використанні посвідчення водія з ознаками підробки, вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього, відповідно до статей 14, 15 та 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом MBC України від 07.11.2018 року №893, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807 та №1356/32808 наказом від 14.11.2022 року №2118:

1) призначено службове розслідування, організацію проведення якого здійснювати у формі письмового провадження;

2) створено дисциплінарну комісію у складі: - голови комісії - полковника поліції В. Капуляка, начальника УГІ ГУНП в області; - заступника голови комісії - підполковника поліції Л. Філатьєва, заступника начальника управління - начальника ВСР УГІ ГУНП в області; - членів комісії: капітана поліції В. Лисенка, старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП в області; капітана поліції А. Швеця; старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП в області; старшого лейтенанта поліції В. Мальованої-Стоянової, старшого інспектора ВДОП УПД ГУНП в області; старшого лейтенанта поліції Г. Кулажка, оперуповноваженого Одеського управління ДВБ НПУ.

Під час службового розслідування з`ясовано наступне.

Згідно з наказом Національної поліції України від 23.02.2022 року №171, який видано на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні», особовий склад на час дії правового режиму надзвичайного стану переведено на посилений варіант службової діяльності.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської проти України, з тієї ж доби строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан (продовжено Указами Президента України).

З метою об`єктивного з`ясування обставин, причин та умов, що призвели до порушення майором поліції О. Чумаком службової дисципліни, під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією вивчено зібрані матеріали і відомості про дисциплінарний проступок, а саме: копія протоколу про адміністративне правопорушення, копія постанови про адміністративне правопорушення, відеозаписи, зроблені посадовими особами УПП на місці вчинення правопорушень. Опитані поліцейські УПП, які приймали участь у документальному оформлені матеріалів за наслідками вчинення останнім правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та поліцейські РПСПОП «Святослав» ГУНП в Кіровоградській області, які виявили вчинення майором поліції ОСОБА_2 правопорушення. Відібрані письмові пояснення від фігуранта події майора поліції ОСОБА_3 , безпосереднього та прямих керівників останнього.

Так, в ході службового розслідування встановлено, що 06.11.2022 року о 13:32 год. майор поліції ОСОБА_4 , перебуваючи поза службою, керуючи автомобілем «BMW 520i», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 210 км автошляху М-05 Київ-Одеса (Черкаська область), перевищив швидкість більше ніж на 20 км, рухався зі швидкістю 89 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км», що було зафіксовано приладом «TruCam», чим порушив вимоги пункту 12.9.6 Правил дорожнього руху (далі ПДР) «Перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3». У зв`язку із чим, поліцейським взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП НПУ сержантом поліції ПідвисіцькимВіталієм Миколайовичем стосовно О. Чумака винесено постанову серія ЕАР №6131551, за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн.

Опитані працівники УПП, які того дня несли службу в складі наряду поліції «АГАТ-054» на 210 км автошляху М-05 Київ-Одеса (Черкаська область) - інспектор взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП НПУ старший лейтенант поліції Тодосійчук Віталій Олександрович та сержант поліції В. Підвисіцький пояснили, що 06.11.2022 року приблизно о 13:30 год. вимірюючи швидкість лазерним вимірювачем швидкості приладом «TruCam» було зупинено автомобіль «BMW 520і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за перевищення швидкості в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км» під керуванням ОСОБА_3 . Останній рухався зі швидкістю 89 км/год, чим перевищив допустиму швидкість більш як на 20 км/год. У зв`язку з чим прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КУпАП. Працівниками УПП водієві було роз`яснено його права та стосовно нього винесено постанову серія ЕAP №6131551, за частиною першою статті 122 КУпАП, після чого ОСОБА_4 продовжив рух на тому ж транспортному засобі в невідомому напрямку.

Під час проведення службового розслідування було вивчено відеозаписи з портативного відеореєстратора (бодікамери) поліцейського УПП в Черкаській області ДПП НПУ (далі УПП). Переглядом відеофайлу під назвою « » встановлено, що відеозапис здійснюється на портативний відеореєстратор (бодікамеру) №DSJX300123_CA0124 та на відео відображаються події 06.11.2022 року з 13:25 год. до 13:27 год.

Відеозапис розпочинається з того, що поліцейський УПП підходить до автомобіля «BMW 520і», н.з. НОМЕР_1 , який вже був запаркований на узбіччі дороги та в цей час водій автомобіля ОСОБА_1 , відриває двері та говорить поліцейському «Я вибачаюсь у мене дружина і батьки загинули в ДТП» і надає власні документи.

Потім поліцейський УПП повідомляє водієві, що він перевищив допустиму швидкість, що було зафіксовано за допомогою приладу «TruCam», в свою чергу ОСОБА_4 говорить, що він поспішає у м. Дніпро, де у нього в лікарні перебувають дружина і сестра в дуже тяжкому стані. Крім того, ОСОБА_4 повідомив поліцейському УПП, що він теж є працівником поліції, проте службового посвідчення при собі не має оскільки здав його до кадрового забезпечення.

Наступний відеофайл із тієї ж бодікамери під назвою « » здійснюється того ж дня з 13:59 год. до 14:06 год. та розпочинається з того, як ОСОБА_4 спільно із поліцейськими УПП заходять до поліцейського приміщення, в якому перебувають ще троє поліцейських.На якому ОСОБА_4 використовує нецензурну лексику та погрожує поліцейським УПП.

В подальшому поліцейські УПП повідомляють ОСОБА_5 , що стосовно нього буде винесено постанову за порушення пункту ПДР 12.4, оскільки він рухався із швидкістю 89 км/год, у той час коли дозволена швидкість на вказаному проміжку дороги до 50 км/год. Потім поліцейський УПП починає заповнювати постанову, яку після заповнення роздруковує та надає на ознайомлення ОСОБА_5 , який проставляє в ній свої підписи.Після чого ОСОБА_4 йде з поліцейського приміщення та на цьому відеозапис закінчується.

Більш того, встановлено, що 07.11.2022 року о 20:40 год. у м. Кропивницькому нарядом поліції «АП-201» у складі: командира взводу №2 РПСПОП «Святослав» ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , заступника командира взводу №1 РПСПОП «Святослав» ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_7 та поліцейського взводу №2 РПСПОП «Святослав» ГУНП в Кіровоградській області старшого сержанта поліції ОСОБА_8 , під час несення служби, по АДРЕСА_2 , виявлено та зупинено автомобіль «BMW 520і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснив проїзд під дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив ПДР. Під час спілкування із водієм його було встановлено як ОСОБА_1 та у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). У зв`язку з вищевикладеним, на місце події викликано наряд УПП в Кіровоградській області ДПП НПУ для оформлення адміністративних матеріалів.

На місце події прибув наряд поліції УПП «ЛІАНА-105» у складі: поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону УПП сержанта поліції 1. Берещенка та поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону УПП рядового поліції Д. Сиром`ятнікова, які також виявили в О. Чумака ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів) та під час перевірки посвідчення водія ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 по базі ІПНП «Цунамі» встановлено, що відповідно до відомостей ІПНП «Цунамі» посвідчення водія із такими серією та номером було видано іншій особі. У зв`язку з чим працівниками УПП про дану подію було повідомлено на спецлінію « 102» для виклику на місце події СОГ.

В свою чергу, О. Чумаку було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із використанням спеціального технічного засобу «DragerAlcotest», на що той погодився. За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння майора поліції ОСОБА_3 за допомогою алкотестеру «Драгер» прилад показав результат 0,51% алкоголю в крові, що підтверджує перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння. Проте останній із результатами тесту був не згоден, тому поліцейськими УПП було запропоновано йому проїхати до медичного закладу, де пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_4 погодився.

Працівниками УПП майора поліції О. Чумака було доставлено до КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради», де працівниками вказаного медичного закладу за результатами огляду на стан сп`яніння було встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (0,38% алкоголю в крові), про що складено відповідний висновок №1019.

У зв`язку з вищевикладеним стосовно майора поліції О. Чумака поліцейськими УПП складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №380856 ознаками адміністративного правопорушення, за передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, за фактом використання ОСОБА_2 посвідчення водія з ознаками підробки сектором дізнання Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області 08.11.2022 року внесено відомості до ЄРДР за №0001361, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження було призначено судово-технічну експертизу посвідчення водія ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 . Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-22/9140-ДД від 09.11.2022 року вказаний бланк посвідчення водія, виданий на ім`я ОСОБА_1 , відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

На підставі вищевикладеного 11.11.2022 року дізнавачем СД Кропивницького РУП ГУНП Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції B Д. Хуторнюк кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 08.11.2022 року за №0001361 закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, про що винесено відповідну постанову.

Під час проведення службового розслідування, 14.11.2022 року до УПП в Кіровоградській області направлено запит щодо надання завірених належним чином копій адміністративних матеріалів від 07.11.2022 року, a саме: адміністративного протоколу серії ААД №380856 за частиною першою статті 130 КУпАП, відеозаписів з нагрудних відеокамер, інших матеріалів, що стосуються даної події.

19.11.2022 року до УГІ ГУНП надійшов лист УПП (вх.№2718) з DVD-диском та додатками у вигляді копій протоколу, чеку алкотестеру«Драгер», висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, пояснень свідків.

Згідно копії адміністративного протоколу серії ААД №380856 встановлено, що 07.11.2022 року о 22:35 год. у м.Кропивницький, по вул. Академіка Корольова, 34/19, поліцейський взводу №1 роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП НПУ сержант поліції Берещенко Ілля Валентинович, склав його стосовно ОСОБА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянина України; місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 ; особу встановлено: паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ; транспортний засіб: «BMW 520i», номерний знак НОМЕР_5 .

Згідно фабули встановлено, що 07.11.2022 року о 20:40 год. в м. Кропивницький по вул. Гоголя, 95-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 520i», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився відповідно до встановленого законодавством порядку в закладі охорони здоров`я та підтверджується висновком №1019 від 07.11.2022 року. Також проводився огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «DragerAlcotest 6810», результат 0,51 проміле. З яким водій не згоден. Від керування Т3 відсторонений.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, розгляд адміністративної справи №405/6307/22 за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_3 призначено на 07.12.2022 року в Ленінському районному суді м. Кіровограда.

Разом з цим, дисциплінарна комісія, досліджуючи практику Суду (зокрема постанову Верховного Суду від 06.04.2021 року у справі №420/3659/19), дійшла висновку, що вирішення питання щодо наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні поліцейського не залежить від результатів провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час службового розслідування опитаний майор поліції ОСОБА_4 надавав пояснення стосовно здійснених дисциплінарних проступків. Частина з яких визнана дисциплінарною комісією, як завідомо неправдива, чим перешкоджав проведенню службового розслідування та намагався ввести комісію в оману.

Дисциплінарна комісія вважає, що обставини, які б пом`якшували відповідальність майора поліції ОСОБА_3 - відсутні. Разом з цим, дисциплінарною комісією визнано обставиною, що обтяжує відповідальність поліцейського - вчинення дисциплінарного проступку перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

За висновком службового розслідування, майор поліції ОСОБА_4 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 6, 8, 13 частини третьої статті 1, частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, пункту 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року №893, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, абзацу шостого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року№3353-XII, абзацу другого пункту 2, пунктів 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, Присяги працівника поліції, пункту 1.3, підпункту «ґ» пункту 2.1, підпункту «а» пункту 2.9., підпункт «б» пункту 12.9, дорожніх знаків 3.21 «В`їзд заборонено», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, пунктів 2.1, 2.4 розділу II Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 01.02.2021 року №177, що виразилося в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, недотриманні законів, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в частині заборони керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, невиконанні вимог дорожніх знаків 3.21 «В`їзд заборонено», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості», керуванні транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правових відносин власників наземних транспортних засобів, використанні ненормативної лексики під час спілкування, намаганні ввести в оману поліцейських та здійснити на них тиск з метою уникнення відповідальності, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, неінформуванні керівника про порушення службової дисципліни, перешкоджанні та не сприянні проведенню службового розслідування за що дисциплінарною комісію рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі у редакції від 08.08.2021 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут (у редакції від 24.11.2021 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до вимог ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, є протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Таким порядком є Порядок №893.

Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 15 Дисциплінарного статуту, за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до вимог ст.59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до вимог п.1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Серед іншого в Розділі II Правил встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Дотримання вищезазначених вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських є обов`язком кожного поліцейського незалежно від того, перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Положення ст.ст.8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Частиною 4 ст.8 Закону України «Про Національну поліції» встановлено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Надаючи оцінку правомірності наказів Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29 листопада 2022 року №2241 та від 02.12.2022 року №1891 о/с про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції) з 05 грудня 2022 року майора поліції ОСОБА_1 (0092781), дільничного офіцера поліції сектору превенції Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, колегія суддів зазначає наступне.

В основну оскаржуваних наказів покладено висновок службового розслідування щодо вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 6, 8, 13 частини третьої статті 1, частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, пункту 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року №893, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, абзацу шостого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ, абзацу другого пункту 2, пунктів 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, Присяги працівника поліції, пункту 1.3, підпункту «ґ» пункту 2.1, підпункту «а» пункту 2.9, підпункту «б» пункту 12.9, дорожніх знаків 3.21 «В`їзд заборонено», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, пунктів 2.1, 2.4 розділу II Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 01.02.2021 року №177.

Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Особа, яка вступає на службу до поліції, складає Присягу на вірність Українському народові, текст якої наведено у частині першій статті 64 Закону «Про Національну поліцію», та скріплює її власноручним підписом. Присяга покладає на працівника поліції всю повноту відповідальності за виконання ним службових обов`язків.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, який встановлений дисциплінарною комісією.

Таким чином відповідно до приписів ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту, до позивача обґрунтовано застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Стосовно доводів апелянта про те, що останнього безпідставно звільнили зі служби в поліції саме за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисціплінарногостягнення), а не за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вже зазначалось вище, наказом ГУНП в Одеській області від 14.11.2022 року №2118 було призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , було проведено повне та всебічне службове розслідування, відомості, що стали підставою для призначення службового розслідування знайшли своє підтвердження та наказом ГУНП в Одеській області від 29.11.2022 року №2241 було накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

В подальшому, на виконання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом ГУНП в Одеській області №1891 о/с від 02.12.2022 року було реалізовано вказаний вище наказ, внаслідок чого Головним управлінням було законно звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення).

Також, апелянт наголошує на тому, що ГУНП в Одеській області не було надано висновку медичної (військово-лікарської) комісії за результатами проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, проте колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин вказаний документ не має відношення, оскільки предметом спору даної справи є оскарження наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

Щодо доводів апелянта про наявність у Ленінському районному суді м. Кіровограда справи №405/6307/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів наголошує, що ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення низки дисциплінарних проступків, а не за вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, в даному випадку розмежовується адміністративна відповідальність, яка вирішується в порядку адміністративного судочинства та розглядається судом та дисциплінарна відповідальність, до якої притягується особа у разі вчинення дисциплінарних проступків, скоєння яких знаходять своє підтвердження за результатами проведення службового розслідування.

Зазначені види юридичної відповідальності є різними за своєю суттю та між собою не пов`язані, внаслідок чого результати розгляду адміністративних матеріалів, складених відносно ОСОБА_1 , не мають взаємозв`язку із результатами розгляду щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Так, Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25 червня 2020 року у справі №2240/2329/18, від 29 жовтня 2018 року у справі №826/17433/16, від 03 квітня 2019 року у справі №816/1218/16, від 20 березня 2019 року у справі №804/676/18, від 07 серпня 2019 року у справі №540/2057/18, від 16 серпня 2019 року у справі №804/2146/18, від 22 листопада 2019 року у справі №826/6107/18, від 22 січня 2020 року у справі №160/1750/19, від 25 червня 2020 року у справі № 2240/2329/18 та інших.

Крім цього, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону №580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону №580-VІІІ). Акцентуючи цим увагу на тому, що Закон №580-VІІІвиокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у даній постанові мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарної, кримінальної та/або адміністративної, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Тобто, колегія суддів зазначає, що факт притягнення або відсутність факту притягнення поліцейського до адміністративної відповідальності не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який уповноважена особа у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.

Доводи сторони позивача про те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2018 року у справі №523/15859/18, яке набрало законної сили, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №717746 від 07 листопада 2018 року, а також те, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року у справі №523/16056/18 закрито провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП, є слушними тільки в тій частині, що в діях позивача відсутній склад саме адміністративних правопорушень, однак не дисциплінарного проступку.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства», згідно з якою саме «небезпідставність» доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

31.01.2021 року від позивача на адресу суду першої інстанції надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в якій містилось клопотання про перехід зі спрощеного в загальне позовне провадження.

Розглянувши клопотання представника відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Аналіз наведених норм права вказує, що будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, за винятком справ, зазначених у частині четвертій статті 257 КАС України.

Частиною четвертою статті 257 КАС України визначено перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

- щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

- щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

- щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, ч.4 ст.12 та ч.4 ст.257 КАС України визначено вичерпаний перелік справ, які належить розглядати виключно у порядку загального позовного провадження.Отже будь-які інші справи, у спорах, не встановлених цим переліком можуть розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: - значення справи для сторін; - обраний позивачем спосіб захисту; - категорію та складність справи; - обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; - кількість сторін та інших учасників справи; - чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; - думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ознайомившись із матеріалами справи, колегія суддів зазначає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають переходу до розгляду за правилами загального позовного провадження для повного та всебічного встановлення обставин справи. Більше того, невиклик сторін в засідання не позбавляє їх права надавати докази та висловлювати свою позицію письмово.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для переходу до розгляду за правилами загального позовного провадження та проведення розгляду справи у відкритому судовому засіданні за участі сторін, а отже, подане клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволені позовних вимог, але зазначив в мотивувальній частині рішення обставини, які не мають відношення для розгляду цього позову, колегія суддів вважає необхідним, відповідно до вимог ст.ст. 315, 317 КАС України, змінити мотивувальну частину судового рішення, шляхом її викладення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі №420/513/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити, виклавши мотивувальну частину оскаржуваного рішення в редакції даної постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко