Справа № 120/2557/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 травня 2023 р. Справа № 120/2557/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання незаконним рішень та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання незаконним рішенням та наказу в частині та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого рішення житлової комісії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 21.12.2022 року щодо зарахування та перенесення дати перебування позивачки на квартирному обліку при Вінницькому обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з 29.12.2021 року. Позивач вважає, що для реалізації права на постановку на квартирний облік наявність чи відсутність прописки не може бути визнана законною підставою для переміщення особи у черзі квартирного обліку.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідач посилається на п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, відповідно до якого на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання в даному населеному пункті. Відтак, відповідач зазначає, що взяття позивача на облік у м. Вінниці було протиправним, а дії житлової комісії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо зарахування на загальну та позачергову черги позивачки з дня реєстрації у м. Вінниці відповідають вимогам чинного законодавства.

До суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивачка наголосила, що наявність чи відсутність прописки не може бути визнана законною підставою для переміщення особи у черзі квартирного обліку.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивачка у період з 20.10.1983 року по 15.05.2004 року проходила військову службу у військових частинах НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на посаді єфрейтора (старший солдат) Збройних Сил України.

30.10.1997 року позивачка звернулася із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування на квартирний облік для отримання житлової площі в м. Вінниці.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.11.1997 року, оформленого протоколом № 6 позивачку зараховано на квартирний облік в загальну чергу в складі одного чоловіка з 30.10.1997 року.

Надалі, у зв`язку із скороченням штатів та звільненням в запас позивачки, засіданням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення від 21.09.2009 року, оформлене витягом із протоколу № 48, позивачку зараховано у списки осіб, які мають право на позачергове одержання житлових приміщень з дати набуття на це права, а саме з 15.05.2004 року.

24.02.2015 року, через розформування військової частини НОМЕР_2 , житловою комісією прийнято рішення зарахувати позивачку на загальну чергу для отримання житла при Вінницькому ОВК з 30.10.1997 року та на позачергову чергу з 15.05.2004 року, складом сім`ї одна особа.

Засіданням житлової комісії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки прийнято рішення від 21.02.2022 року, відповідно до якого позивачку вирішено зарахувати на загальну та позачергову чергу з 29.12.2021 року з дати приписки до м. Вінниці. Вказане рішення затверджене відповідно до витягу наказу Військового комісара Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.02.2022 року № 103.

Не погоджуючись з рішенням про перенесення дати перебування на квартирному обліку, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціальної) - захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 31 ЖК України регламентовано, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Статтею 34 ЖК України визначено підстави визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, а також зазначено, що такі громадяни беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання (ч. 1 ст. 37 ЖК України).

Статтею 39 ЖК України встановлено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. Таке рішення затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Вказане також відображено у Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11.12.1984 року (далі - Правила № 470).

Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Згідно із ст. 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону № 2011-XII).

Пунктом 1 ст. 12 Закону № 2011-XII регламентовано, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 1 п. 9 ст. 12 Закону № 2011-XII військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Статтею 43 ЖК України визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23.12.1992 року № 220 та в подальшому викладеного в новій редакції на підставі наказу Міністра оборони України від 03.12.1995 № 20 (далі - Порядок забезпечення жилою площею) (чинним на момент постановляння позивачки на квартирний облік, починаючи з 1997 року), регламентовано, що військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік.

У рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства. Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.

Принагідно суд зазначає, що наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20 втратив чинність. Актуальним на сьогодні є наказ Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (далі - Інструкція № 380).

Відповідно до п. п. 12, 13, 34 Порядку забезпечення жилою площею, взятого на квартирний облік, оформлюється облікова справа, у якій знаходяться необхідні документи: рапорт про прийняття на квартирний облік, який підписується членами сім`ї, що проживають разом з військовослужбовцем, мають самостійне право на отримання житла та бажають разом з ним стати на облік; довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку; довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих комітетах місцевих Рад). Інші документи, при потребі, житлові комісії самі запитують через командирів військових частин у відповідних державних органів, установ, організацій.

Військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.

Суд наголошує, що відповідно до норм аналізованого нормативно-правового акту, чинного на момент первинного постановлення позивачки на квартирний облік, всі питання, пов`язані із забезпеченням жилою площею військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби.

Окрім того вказане кореспондує і з положенням чинного на тепер Наказу № 380, відповідно до п. 7 розділу I якого питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців та членів їх сімей, вирішуються за місцем проходження військової служби та перебування їх на обліку.

Суд зазначає, що Порядком забезпечення жилою площею, чітко визначено, що датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесено рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік, а всі питання, пов`язані із забезпеченням жилою площею військовослужбовців, мають вирішуватися за місцем проходження ними служби. На кожного військовослужбовця, взятого на квартирний облік, оформляється облікова справа, у якій знаходяться необхідні документи: рапорт про прийняття на квартирний облік, довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку, довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи. Інші документи, при потребі, житлові комісії самі запитують через командирів військових частин у відповідних державних органів, установ, організацій. Аналогічні положення містяться й у Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470.

Відповідно ст. 12 Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006 року № 1081 "Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями" (далі - Порядок № 1081) затвердив порядок, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Згідно п. 4 Порядку № 1081 центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом.

Суд наголошує, що на підставі п. 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до статті 12 Закону України від 24.06.2004 року № 1865-IV "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 1865-IV) військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Абзац 4 пункту 4 розділу II "Прикінцеві положення" Закону № 1865-IV покладає зобов`язання на Кабінет Міністрів України забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

Порядком № 1081 визначено алгоритм обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

З аналізу вказаних норм слідує, що військовослужбовці мають право на забезпечення їх та членів їх сімей жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення. Для реалізації такими особами зазначеного права необхідним є їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Пунктом 24 Порядку №1081 встановлено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.

Військовослужбовці зараховуються на облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Пунктом 32 Порядку № 1081 передбачено, що черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлового приміщення).

Інструкція № 380 визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до п. 1 розділу VІ Інструкції № 380 житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 380 визначено що, для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії.

Відповідно до п. п. 7, 8 розділу ІІ Інструкції № 380 житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення, серед іншого, щодо зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Згідно положень п. 16 розділу VI житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) щороку проводять інвентаризацію облікових справ військовослужбовців та членів їх сімей, що перебувають на обліку, під час якої перевіряються житлові умови (за необхідності), а також оновлюються документи, що містяться в облікових справах.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.02.2015 року № 27, у зв`язку з розформуванням в/ч НОМЕР_2 позивачку зараховано на загальну чергу для отримання житла при Вінницькому ОВК з 30.10.1997 року, на позачергову чергу з 15.05.2004 року (звільнена за скороченням штатів) складом сім`ї одна особа (а.с. 19).

Надалі, засідання житлової комісії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оформленого протоколом від 21.02.2022 року № 3, прийнято рішення про перенести позивачу дату зарахування на квартирний облік з 29.12.2021 року (дати приписки у м. Вінниці), згідно з п. 15 Постанови Ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 "Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР".

Відповідно до п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР визначено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Разом з тим, п. 43 зазначених вище Правил передбачено можливість перенесення на рік черговості на одержання жилого приміщення громадянинові, який перебуває на квартирному обліку за місцем роботі, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу, або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого підпунктом 4 пункту 26 цих Правил.

Перенесення черговості на одержання жилого приміщення на рік може бути застосоване також до громадянина, який безпідставно відмовився від наданого жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам і розміру.

Черговість може бути перенесено і в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Суд дійшов до висновку, що посилання відповідача на відсутність реєстрації місця проживання позивача як на підставу перенесення дати зарахування позивача на квартирний облік не знаходить свого відображення в нормах законодавства.

Жоден із цих нормативно-правових актів не ставить в залежність постановку на квартирний облік від дня реєстрації в населеному пункті, а лише визначає перелік документів, які повинні додаватись до заяви та знаходитися у обліковій справі. До того ж, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження. Таким чином, наявність чи відсутність прописки не може бути визнана законною підставою для переміщення особи у черзі квартирного обліку.

Окрім того, суд наголошує, що законність рішення військової частини НОМЕР_1 про взяття позивачка на квартирний облік в загальну чергу позивачку з 30.10.1997 року та рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 21.09.2009 року, що фактично продубльовані у витязі з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 27 від 24.02.2015 року, не оскаржувалися відповідачем.

Перебування позивачки на квартирному обліку не заперечувалося протягом всього часу перебування на обліку.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд резюмує, що такої підстави як порушення вимог п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР для перенесення дати зарахування позивача на квартирний облік, законодавцем не передбачено.

Виходячи з викладеного, суд констатує, що рішення житлової комісії відповідача, оформлене протоколом № 3 від 21.02.2022 року, в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік позивачки є протиправним.

Окрім того вказане рішення затверджено наказом військового комісара Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.02.2022 № 103, а тому такий наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що захист порушеного права має відбуватися в ефективний спосіб. Таким чином для відновлення порушених прав необхідно зобов`язати Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки поновити позивачку на квартирному обліку громадян, які потребують покращення житлових умов у Вінницькому обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки в загальній черзі з 30.10.10997 року, та в позачерговій черзі з 15.05.2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_3 ) до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Данила Галицького, буд. 31, м. Вінниця, 21036, ) про визнання незаконним рішень та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 3 рішення житлової комісії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оформлене протоколом засідання житлової комісії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 3 від 21.02.2022 року, щодо зарахування та перенесення дати перебування старшого солдата запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку при Вінницькому обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з 29.12.2021 року.

Визнати незаконним та скасувати пункти 1 та 4 наказу військового комісара Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.02.2022 року № 103 "Про затвердження рішення житлової комісії" щодо затвердження зарахування та перенесення дати перебування старшого солдата запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку при Вінницькому обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з 29.12.2021 року.

Зобов`язати житлову комісію Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки поновити старшого солдата запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку громадян, які потребують покращення житлових умов у Вінницькому обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки в загальній черзі з 30.10.1997 року та в позачерговій черзі з 15.05.2004 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович