Справа № 753/12203/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Коротких А.Ю., Єгорової Н.М.

за участю секретаря Дудин А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Чернігівської митниці на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 27 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до Чернігівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №0175/10200/22 від 27 вересня 2022 року.

Дарницький районний суд м.Києва рішенням від 27 березня 2023 року позов задовольнив у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначив, що строк тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення-напіввагону залізничного №64766884 закінчився 31.05.2022, в період з 01.06.2022 по 08.07.2022 підприємством ТОВ «Меркурій Інтер Сервіс» митну декларацію на зазначений транспортний засіб для завершення митного режиму «тимчасове ввезення» до Чернігівської митниці не подано, письмове звернення підприємства до митниці щодо продовження строку тимчасового ввезення не надходило, а митні платежі в розмірі 12711,88 грн. умисно не сплачувались, посилаючись на дію обставин непереробної сили. Також на переконання апелянта позивачем порушено визначений ст.529,530 Митного кодексу України порядок оскарження постанови митниці у справі про порушення митних правил.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апелянт подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Справу розглянуто без фіксації судового процесу у порядку ст.229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Інтер Сервіс» (код ЄДРПОУ - 40194557), адреса: 02090, м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, офіс 931).

08.02.2022 за митною декларацією типу IM 31AA № UA1020170/2022/000592 у митному режимі «тимчасове ввезення» підприємством ТОВ «Меркурій Інтер Сервіс», () було оформлено «Напіввагон залізничний 64766884, модель 12-1303-01, рік випуску 2021 саморозвантажувальний, несамохідний, відкритий, зі стаціонарними бортами заввишки понад 60 см, країна реєстрації Литва», вартістю - 25000,00 євро згідно рахунку-проформи від 07.02.2022 №07-02/22 та згідно договору оренди вагонів № 2021/23 вiд 20.10.2021 з фірмою ООО «ДЗ Логистикс» вул. Антонияс 8-14, м. Рига, LV-1010, Латвія.

У графі 31.4 вказаної митної декларації декларантом зазначено кінцеву дату строку перебування товарів (напіввагон) в режимі тимчасового ввезення до 30.04.2022.

У графі 44 митної декларації під кодом документа « 9604» внесено інформацію про заяву підприємства ТОВ «Меркурій Інтер Сервіс» № 07-22/02 від 07.02.2022. В заяві директор підприємства Ніколенко О.І. просив надати дозвіл TOB «Меркурій Інтер Сервіс» на тимчасове ввезення напіввагону залізничного 64766884 у відповідності до вимог ст. 106 Митного кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, та надав зобов`язання вивезти напіввагон залізничний 64766884 або заявити задекларований товар до митного режиму «імпорт» в строк до 30.04.2022.

10.05.2022 ТОВ «Меркурій Інтер Сервіс» за митною декларацією типу IM31ДМ №UA1020170/2022/000901 було продовжено строк перебування у митному режимі «тимчасового ввезення» напіввагону залізничного 64766884, з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами до 31.05.2022.

Як свідчать матеріали справи, фактично напіввагон залізничний 64766884, модель 12-1303-01, рік випуску 2021 вивезено за межі митної території України 07.07.2022.

08.07.2022 о 12 год. 01 хв., особою, уповноваженою на декларування товарів ОСОБА_2 , підприємства ТОВ «Гренада 4» (адреса: Україна, 01103, м. Київ, провулок Філатова, 3/1, офіс 30), у вiдповiдностi до договору № 75 від 03.11.2021 про надання послуг з декларування та митного оформлення товарів з ТОВ «Меркурій Інтер Сервіс», (код ЄДРПОУ - 40194557), адреса: 02090, м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, офіс 931) до вiддiлу митного оформлення №1 митного поста «Чернігів» була подана митна декларація в митному режимі «реекспорт» по типу ЕК11АА та прийнята до оформлення з присвоєнням номеру № UA102170/2022/001309 на напіввагон залізничний 64766884, модель 12-1303-01, рік випуску 2021, саморозвантажувальний, несамохідний, відкритий, зі стаціонарними бортами заввишки понад 60 см., країна реєстрації Литва».

Митницею було здійснено перевірку та встановлено, що напіввагон залізничний 64766884 у період з 23.06.2022 по 07.07.2022 здійснював перевезення зовнішньоторговельних товарів «зерно кукурудзи» за митною декларацією №UA100190/2022/003566, відправником яких зазначено ТОВ «Зернова транспортна компанія» () в митному режимі «експорт» до Республіки Польща. Напіввагон залізничний 64766884 був вивезений за межі митної території України 07.07.2022 о 10 год. 40 хв в зоні діяльності Волинської митниці (UA205090) в завантаженому стані та повернувся в Україну в порожньому стані 15.07.2022.

20.07.2022 директор підприємства ТОВ «Меркурій Інтер Сервіс» особисто прибув до Чернігівської митниці та надав пояснення щодо причин не продовження строку тимчасового ввезення напіввагона залізничного 64766884, зокрема з посиланням на дію обставин непереборної сили.

27.09.2022 Чернігівською митницею Державної митної служби України винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0175/10200/22 (надалі - постанова), якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 % несплачених митних платежів в розмірі 38135 грн. 64 коп.

Не погодившись з даною постановою позивач подав скаргу до ДМС України, за наслідком розгляду якої 27.10.2022 винесено постанову, якою скаргу адвоката Овдієнка В.Ю. залишено без задоволення, а постанову від 27.09.2022 про порушення митних правил - залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 2 статті 459 Митного кодексу України встановлено, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягай 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Строки тимчасового ввезення встановлено статтею 108 Митного кодексу України, а саме строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом.

Завершення митного режиму тимчасового ввезення визначено положенням статті 112 Митного кодексу України, а саме: митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Митний режим тимчасового ввезення припиняється митним органом у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі припинення митного режиму тимчасового ввезення згідно з частиною третьою цієї статті реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення не вимагається, а гарантії, надані відповідно до статті 110 цього Кодексу, підлягають поверненню (вивільненню).

Статтею 486 МК України визначені завдання провадження у справах про порушення митних правил, якими є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 цього Кодексу посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Статтею 495 МК України встановлено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За змістом ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Судом встановлено, що напіввагон залізничний 64766884, модель 12-1303-01, рік випуску 2021 року було ввезено на територію України у митному режимі тимчасове ввезення IM 31AA за декларацією № UA1020170/2022/000592 строком до 30.04.2022.

10.05.2022 було продовжено строк перебування у митному режимі «тимчасового ввезення» напіввагону залізничного 64766884, з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами до 31.05.2022.

Тобто до 31.05.2022 відповідний напіввагон залізничний 64766884 мав бути вивезений за межі митної території України в режимі реекспорту або заявлений до іншого митного режиму.

Фактично напіввагон залізничний 64766884, модель 12-1303-01, рік випуску 2021 вивезено за межі митної території України 07.07.2022, а 08.07.2022 до вiддiлу митного оформлення №1 митного поста «Чернігів» була подана митна декларація в митному режимі «реекспорт» по типу ЕК11АА та прийнята до оформлення присвоєнням номеру № UA102170/2022/001309 на «Напіввагон залізничний 64766884, модель 12-1303-01, рік випуску 2021, саморозвантажувальний, несамохідний, відкритий, зі стаціонарними бортами заввишки понад 60 см., країна реєстрації Литва».

Судом встановлено, що строк дії договору оренди, за яким Товариство отримало напіввагон 64766884 був встановлений до 30.04.2022.

24.02.2022 позивачем було отримано від власника напіввагону інструкцію на повернення вагону. В інструкції власник просив терміново повернути вагони з оренди.

27.05.2022 власник напіввагону, ТОВ «ДЗ Логістик», повідомив позивача про те, що у зв`язку з недружніми діями зі сторони Республіки Білорусь, а також у зв`язку з можливим приєднанням Білорусії до воєнних дій, існують великі ризики конфіскації вагонів по її території або знищення. Товариство повідомило про неможливість прийняття вагонів з оренди та просило забезпечити збереження вагонів на території України у зоні максимально віддаленій від районів ведення бойових дій.

Колегія суддів зазначає, що позивачем вчинялись дії з метою виконання митних формальностей щодо напіввагону залізничного 64766884 та не допущення порушень митного законодавства України, зокрема, продовжувався термін тимчасового ввезення останнього. Також позивач звертався до АТ "Укрзалізниця" з метою встановлення обставин можливості транспортування зазначеного напіввагону тощо.

Так, у листі від 05.08.2022 АТ "Укрзалізниця", відповідаючи на адвокатський запит, зазначила, що з 24.02.2022 не може технічно здійснити відправку залізничного рухомого складу з України на адресу власника вагонів в Литовську Республіку транзитом через республіку білорусь, російську федерацію.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що обставина введення воєнного стану, що спричинило заборону курсування та відправлення транзитних вантажів на адресу одержувачів країн Балтії, зміна курсування вантажних перевезень АТ "Укрзалізниця", не є обставинами, які залежали від позивача, тому не можуть свідчити про наявність в його діях складу правопорушення.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Митним кодексом України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).

Диспозиція ст. 485 МК України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; - надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю).

Особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

Вищенаведений висновок суду в частині аналізу диспозиції ст.485 МК України узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.10.2018 року по справі № 760/20661/15-а.

Колегія суддів зазначає, що митним органом при розгляді справи про порушення митних правил не доведено належними та достатніми доказами наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, адже не доведено його суб`єктивну сторону, яка полягає у протиправних, винних (умисних або з необережності) діях чи бездіяльності позивача.

Слід також зазначити, що положеннями ч. 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислову палату" № 671/97-форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) визначено як надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків відповідно до законодавчих та інших нормативних актів, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога та ін.

У матеріалах справи наявний сертифікат №3100-22-0855 Торгово-промислової палати України яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; закриття пунктів пропуску через державний кордон та пункти контролю. За висновком ТППУ це унеможливило виконання обов`язку (зобов`язання), а саме: повернути орендований залізничний вагон №64766884, модель 12-1303-01, 2021 року випуску, (який був ввезений за митною декларацією UA102170/2022/000592 ПМК 227/102 07.02.2022 ОНП201/102 08.02.2022) на адресу орендодавця та фактично вивезти орендований залізничний вагон за межі митної території України та завершити митний режим тимчасового ввезення шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим до 31.05.2022 (103, 108, 112 Митного кодексу України).

Судом першої інстанції правильно не взято до уваги доводи відповідача про те, що наявні у сертифікаті розбіжності не дали змоги митниці здійснити однозначний висновок про те, що зазначений сертифікат Торгово-промислової палати України № 3100-22-0855 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) стосується саме обставин, пов`язаних із неможливістю виконання зобов`язань щодо залізничного вагону № 64766884, оскільки сертифікат, що був наданий позивачем містив конкретний висновок Торгово-промислової палати України, у якому вказаний вірний номер вагону та чітке зобов`язання щодо якого виникли обставини непереборної сили. Крім того, оцінюючи Сертифікат Торгово-промислової палати України № 3100-22-0855, відповідач фактично здійснив тлумачення його висновку на підставі перелічених у ньому додатків, що не входить до повноважень відповідача. При цьому, відповідач не здійснив аналіз інших додатків, що перелічені в сертифікаті, окрім документу філії «ГІОЦ» АТ «Українська залізниця».

До того ж у судовому засіданні позивач пояснив, що при видачі Сертифікату сталася технічна помилка в переліку додатків. Позивач в порядку, визначеному Регламентом Торгово-промислової палати України одержав виправлений Сертифікат, який долучений до матеріалів справи та направлений на адресу відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даних спірних правовідносинах позивачем доведено наявність обставин, які відповідно до ч.1 ст. 460 МК України звільняють його від адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Враховуючи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.485 МК України, введений воєнний стан, який продовжений і на сьогоднішній день, суд першої інстанції правильно зазначив, що факт невивезення в строк транспортного засобу за межі митної території Україні і як наслідок порушення строків сплати митних платежів у встановлені строки обумовлено фактом дії форс-мажорних обставин чи обставин непереборної сили в контексті вимог Митного кодексу України. Дії позивача не можуть містити ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а постанова від 27.09.2022 у справі про порушення митних правил № 0175/10200/22 - підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем визначеного ст.529, 530 Митного кодексу України порядку оскарження постанови митниці у справі про порушення митних правил, слід зазначити наступне.

Згідно ст.529 Митного кодексу України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Якщо постанова митниці одночасно оскаржується до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та до суду і суд приймає адміністративний позов до розгляду, розгляд скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, припиняється.

Постанова центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, у справі про порушення митних правил, а також його постанова по скарзі на постанову митниці у такій справі можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Скарга (адміністративний позов) на постанову митного органу у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або судом.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Митним кодексом України встановлено диспозитивність у виборі шляхів та способів оскарження рішень.

Колегія суддів звертає увагу, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що належним способом захисту права позивача, на переконання суду, є оскарження саме постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, позаяк саме це рішення спричиняє для суб`єкта оскарження певні права та обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржив постанову від 27.09.2022 у справі про порушення митних правил № 0175/10200/22 у встановлені строки до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України та до центрального органу виконавчої влади скаргу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що постанова Державної митної служби України від 27.10.2022 не замінює (підмінює) постанову від 27.09.2022 у справі про порушення митних правил № 0175/10200/22, яка є предметом оскарження, а чинний Митний кодекс України не передбачає обов`язковості її оскарження разом з постановою митниці.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 27 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких