Справа № 420/4528/22
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/4528/22

Категорія: 112010200

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А. А.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача викладене у листі №16062-16487/Г-02/8-1500/21 від 09.09.2021 року про незаконну відмову у поновленні виплати пенсії на визначений позивачкою банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Ощадбанк";

визнати протиправними рішення та дії відповідача стосовно переведення виплати пенсії позивачки, яка проживає за кордоном, на відділення поштового зв`язку № 65012 та припинення виплати пенсії позивачці з 01.04.2020 у зв`язку з неотриманням;

визнати бездіяльність відповідача по невиплаті пенсії позивачки на визначений нею банківський рахунок протиправними та дискримінаційними;

зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії позивачці на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ Ощадбанк та виплатити всі недоотримані пенсійні кошти позивачки з перерахунком на момент виплати та з компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду їх було призначено пенсію за віком.

У особистій заяві позивачки від 09.10.2016 року про призначення пенсії зазначено, що позивачка не бажає виплати пенсії на пошту (оскільки не проживає в Україні) і зазначає, що банківські реквізити для виплати пенсії будуть надані відповідачу додатково.

Далі позивачка відкрила рахунок у ТВБВ №10015/00602 ОПЧ, Одеське РУ, АТ Ощадбанк, поточний рахунок № НОМЕР_1 , реквізити рахунку позивачки були передані відповідачу 06.01.2018 року.

Проте, на особистому прийомі у Відповідача представнику позивачки було повідомлено, що пенсійні кошти, не заважаючи на бажання Позивачки та на те, що вона не проживає в Україні будуть зараховані на поштове відділення.

Позивач звертає увагу суду на тому, що одноразово, 23.09.2019 року його представники на підставі апостильовано та нотаріально завіреної довіреності звернувся до поштового відділення №12 та отримав пенсійні виплати позивачки в розмірі 43733,81 гривні. Після чого, оскільки пенсія так і не була зарахована відповідачем на особистий банківський рахунок позивачки і вона не змогла більше прибути на поштове відділення особисто, оскільки не проживає в Україні, 01.11.2019 року відповідачу повторно було направлено оригінал заяви позивачки про виплату пенсії на банківський рахунок № НОМЕР_1 з реквізитами IBAN.

Позивач зазначає, що 28.04.2020 року відповідач у своєму листі повідомив, що виплата пенсії здійснювалася з 01.09.2019 року через відділення поштового зв`язку №65012. Оскільки за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року згідно зі звітами відділення поштового зв`язку №65012 наявна невиплата пенсії, з 01.04.2020 року виплата пенсії припинена у зв`язку з неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд для подальшої виплати Позивачці нібито потрібно особисто звернутися до пенсійного фонду з заявою про поновлення виплати пенсії.

20.08.2021 року представник позивача направив відповідачу апостильовану та нотаріально завірену заяву позивачки про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок № НОМЕР_1 разом з довіреністю. Однак, 09.09.2021 року відповідач у своєму листі №16062-16487/Г-02/8-1500/21 відмовив у виплаті пенсії позивачки на визначений нею банківський рахунок та зазначив, що для поновлення виплати пенсії Гольд необхідно нібито звернутись виключно особисто до відповідача.

Позивачка з такими діями відповідача не погодилась, у зв`язку із чим представник позивача звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправним бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по невиплаті пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно переведення виплати пенсії ОСОБА_1 , яка проживає за кордоном, на відділення поштового зв`язку № 65012 та припинення виплати пенсії з 01.04.2020 у зв`язку з неотриманням.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно відмови у поновленні виплати пенсії на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Ощадбанк".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити з 01.04.2020 року виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Ощадбанк та виплатити всі недоотримані пенсійні кошти з перерахунком на момент виплати та з компенсацією втрати частини доходів.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт заперечує щодо зобов`язання поновлення виплати пенсії з 2020 року з огляду на пропуск строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України. Посилаючись на Постанову Верховного суду України від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.Крім того вказує, що позовні вимоги по даній справі спрямовані на виконання судового рішення у справі № 1540/4930/18 та не можуть розглядатися в окремому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , який виданий 05.02.2019 року та діє до 05.02.2029 року, ОСОБА_2 перебуває на постійному проживанні в Ізраїлі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року по справі №1540/4930/18 (набрало законної сили 21.12.2018 року) було задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального Об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 16.12.2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Листом від 21.01.2019 року позивач вимагав відповідача добровільно виконати рішення суду по справі №1540/4930/18 та належні ОСОБА_1 суми пенсії перераховувати на її особистий банківський рахунок, реквізити якого були надані 06.01.2018 року в оригіналі її заяви про перерахування пенсії на банківський рахунок.

У лютому 2019 року уповноважений працівник банку від імені ОСОБА_1 подав до Приморського ПФУ заяву, в якій просив належні позивачу суми пенсії перераховувати на її поточний рахунок, якій відкрито у ТВБВ №10015/0602 ОПЧ, Одеське РУ поточний рахунок № НОМЕР_1 , рахунок установи уповноваженого банку №0001 в ТВБВ №10015/0602 ОПЧ .

Заявою про виплату пенсії або грошової допомоги від 18.09.2019 року уповноважений працівник банку Дужена А.В. від імені ОСОБА_1 просив належні позивачу суми пенсії починаючи з 01.10.2019 року перераховувати на її поточний рахунок, який відкрито у ТВБВ №10015/0602 ОПЧ, Одеське РУ поточний рахунок № НОМЕР_1 , рахунок установи уповноваженого банку №0001 в ТВБВ №10015/0602 ОПЧ .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року по справі №1540/4930/18 задоволено клопотання представника стягувача від 27.01.2020 року №3816/20 та проведено заміну відповідача з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі () на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Адвокатським запитом від 10.02.2020 року, адвокат ОСОБА_3 вимагав відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком 16.12.2016 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

На вказаний адвокатський запит 19.02.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 та постанови П`ятого апеляційного апеляційного адміністративного суду від 21.12.2018 по справі 1540/4930/18 ОСОБА_1 з 16.12.2016 призначено пенсію за віком і на 01.02.2020 її розмір становить 1638,00 грн.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, рішення 57 про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 датується 19.07.2019 року.

Листом від 28.04.2020 року на звернення позивача, зареєстроване на Веб-порталі Пенсійного фонду України, відповідач повідомив наступне:

За інформацією відділу з питань виплати пенсій № 16 (Приморський підрозділ) управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплата Вашої пенсії з 01.09.2019 здійснюється через відділення поштового зв`язку № 65012

Оскільки за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року згідно зі звітами відділення поштового зв`язку №65012 наявна невиплата пенсії, з 01.04.2020 виплата пенсії призупинена у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом шести місяців підряд відповідно до пункту 4 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

20.08.2021 представник позивача Вадим Меламед за допомогою веб-порталу ПФУ направив до відповідача апостильовану та нотаріально посвідчену заяву позивачки про виплату пенсії на поточний банківський рахунок з реквізитами № НОМЕР_1 разом з довіреністю.

09.09.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило представника позивача, що згідно з п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно звернутись особисто до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру). При собі мати оригінали наступних документів: паспорт громадянина України; документи про місце проживання особи (реєстрації); документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків; заяву про виплату пенсії через банківську установу.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, діями щодо незаконного переведення виплати пенсії на поштове відділення, припинення виплати пенсії після її неотримання на цьому поштовому відділенні, а також відмови поновити виплати пенсії на її банківський рахунок, позивач звернулась до суду з даним адміністративний позов.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дотримався процедури подання заяви про виплату пенсії або грошової допомоги на поточний банківський рахунок, у зв`язку з чим бездіяльність відповідача стосовно невиплати пенсії позивачу на банківський рахунок є протиправною та такою, що суперечить чинному законодавству.

При цьому дійшов висновку про протиправність дій відповідача стосовно переведення виплати пенсії ОСОБА_1 , яка проживає за кордоном, з визначеного нею банківського рахунку на відділення поштового зв`язку 65012, та припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2020 року у зв`язку з неотриманням, а також протиправність дій стосовно відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Ощадбанк", оскільки відсутність у позивачки фактичного місця проживання в Україні не може бути перешкодою для одержання нею пенсійних виплат, на відкритий нею рахунок в уповноваженому банку.

Також, з урахуванням визнання протиправним відмови відповідача у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ "Ощадбанк", прийшов до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ Ощадбанк та виплатити всі недоотримані пенсійні кошти з перерахунком на момент виплати з компенсацією втрати частини доходів.

При цьому, відмовив позивачу у задоволенні вимог в частині визнання протиправними рішень відповідача. На думку суду, лист №16062-16487/Г-02/8-1500/21 від 09.09.2021 року, яким позивачу було відмовлено у поновленні виплати пенсії, не є рішенням, тобто вимога про визнання його протиправним та скасування не належить до задоволення.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.7 цього Закону, принципами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зокрема, є рівноправність застрахованих осіб відносно отримання пенсійних виплат, державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених Законом №1058-IV, відповідальність суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за порушення норм вказаного Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Частиною 1 ст.9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.46 Закону №1058-ІV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Як визначено ч.2 цієї ж статті, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.47 Закону №1058-ІV).

За приписами ч.1 ст.49 Закону №1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або ж за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст.49 Закону №1058-ІV визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч.3 ст.35 та ст.46 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009р. №25-рп/2009 із Закону №1058-ІV були виключені (визнано такими, що не відповідають Конституції України) положення п.2 ч.1 ст.49 та друге речення ст.51, які забороняли виплату пенсій особам, що виїхали на місце постійного проживання за кордон, внаслідок чого даний Закон не містить наразі жодної норми, яка б скасовувала право пенсіонера на отримання ним пенсії в результаті того, що він проживає не в Україні.

Механізм виплати пенсій і грошової допомоги одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м.Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках врегульовано «Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. №1596).

Відповідно до п.6 Порядку №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Згідно з п.п.8,9 Порядку №1596, поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка.

Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

За змістом п.10 Порядку №1596, заява про виплату пенсії або ж грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу у відповідності до вимог п.10 Порядку №1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у п.4.10 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV» (затв. постановою Правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1), яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком №1596 (зі змінами).

Разом із тим, жоден із пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у п.1.1 термін «заявник», на думку колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Слід зазначити, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018р. у справі №757/12134/14-а та від 20.01.2022р. у справі №280/4551/21.

Як видно із матеріалів справи, до ГУ ПФУ в Одеській області звернувся представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем.

Втім, відмовляючи у виплаті позивачу пенсії на визначений банківський рахунок, ГУ ПФУ в Одеській області посилалося виключно на те, що нею не було дотримано вимог щодо особистого звернення, передбачених Порядком №22-1.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вказані доводи відповідача помилковими. Колегія суддів зазначає, що під особистим зверненням пенсіонера, у відповідності до п.10 Порядку №1596, слід розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонером до пенсійного органу.

Також, колегія суддів зазначає про те, що позиція відповідача щодо того, що особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в пенсійний фонд тільки ним особисто не лише звужує конституційне право на звернення до пенсійного органу через уповноваженого представника, а й взагалі унеможливлює (нівелює) право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.

Надаючи оцінку рішенню суду 1-ї інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області, колегія суддів, виходячи із правової та соціальної природи пенсій, вважає, що право громадянина на одержання призначеної пенсії жодним чином не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що на підставі положень ч.1 ст.47 Закону №1058-IV виплата пенсії через поштове відділення можливе лише за умови, якщо пенсіонер проживає саме в Україні.

Діюче законодавство не передбачає можливості виплати пенсії на поштове відділення в Україні пенсіонерам, що в Україні не проживають.

Обов`язок відповідача повідомити позивачку про виплату її пенсії на поштове відділення прямо передбачений п.1.9 Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку, затвердженої наказом від 28.04.2009 року за №464/156, відповідно до якої дата виплати пенсій повідомляється одержувачу органом Пенсійного фонду, який здійснював нарахування, а також працівниками поштового зв`язку при першій виплаті.

Доказів надіслання такого повідомлення позивачу відповідач не надав.

Отже, суд першої інстанції правомірно вказав, що відповідач протиправно створив обставини, коли позивачка, не знаючи, що її пенсія переводиться на поштове відділення, не отримала її, і відповідач протиправно припинив її виплату.

У пенсійній ж справі міститься заява з проханням перераховувати на поточний рахунок позивача пенсію, тобто відповідач був ознайомлений з нею, але не відреагувавши, продовжував виплачувати пенсію позивачу на поштове відділення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. що позивач дотримався процедури подання заяви про виплату пенсії або грошової допомоги на поточний банківський рахунок, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що ж стосується доводів відповідача із посиланням на те, що для поновлення виплати пенсії позивачу слід особисто звернутися до відповідного відділу ПФУ та надати заяву із документами, колегія суддів зазначає, що необхідність приїзду людей похилого віку, які постійно проживають за межами України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню порушеного права, та такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009р. №25-рп/2009.

Правові висновки, викладені Верховним Судом у справі №240/12017/19на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, не є подібними і не повинні бути застосованими при вирішення спірних правовідносин, оскільки судове рішення судом касаційної інстанції було ухвалено не у тотожніх правовідносинах, спірні правовідносини в якій були врегульовані нормами Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а таке обґрунтування апелянта не відповідає предмету позову (спору) та підставам звернення з ним щодо часу виникнення спірних правовідносин, з урахуванням дати оскаржуваної відмови відповідачем (від 09.09.2021 року) у поновленні виплати пенсії позивача за заявою, поданою представником позивача, та дати звернення позивача з цим позовом до суду (09.03.2022 року).

Не знаходять свого підтвердження і доводи апелянта про те, що звернення із цим позовом відбулось на захист порушених прав та інтересів позивача від рішень та дій, прийнятих/вчинених на виконання судового рішення в іншій адміністративній справі.

При цьому, як свідчать обставини справи, в адміністративній справі №1540/4930/18 не було спірним питання щодо виплати пенсії на банківський рахунок, а спірним питання було призначення пенсії за віком, у зв`язку із чим, є необґрунтованими доводи апелянта про те, що захист порушених прав та інтересів позивача має відбуватись в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 30 травня 2023 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова