Справа № 380/16299/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/16299/22 пров. № А/857/4444/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року, ухвалене суддею Чаплик І.Д. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/16299/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області про відмову у видачі довідки про винагороду працюючого на відповідній посаді судді;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області видати довідку про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня календарного 2022 року, а саме 2481 грн., з врахуванням надбавки за вислугу років.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня календарного 2022 року в розмірі 2481 грн., з врахуванням доплати за вислугу років.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992 гривні 40 копійок.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на визначення у довідці про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня календарного 2022 року в розмірі 2481 грн., з врахуванням доплати за вислугу років, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн, оскільки така величина для розрахунку посадового окладу судді не передбачена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що, виключно, законами України про Державний Бюджет на відповідні роки визначаються надходження та витрати Державного Бюджету України. Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено розмір посадового окладу зважаючи на кількість прожиткових мінімумів. Водночас, розмір прожиткових мінімумів кожного року встановлюється в Законі України «Про державний бюджет», який у 2022 році становить 2102 грн. Тому відповідач вважає, що не допустив протиправних дій при обрахунку грошового утримання позивача.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач є суддею у відставці.

17.02.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог чинного законодавства.

У відповідь на вказану заяву відповідач надіслав позивачу довідку для перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці № 61 від 11.03.2022 року.

У вересні 2022 року позивач звернувся до відповідача з іншою заявою, в якій просив видати довідку про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді з розрахунком посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2022 року на рівні 2481 грн.

Листом від 21.10.2022 року № 02-1230/22 відповідач повідомив позивача про те, що з 01.01.2022 року, відповідач, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює нарахування та виплату суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік».

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон № 1402-VIII) передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 135 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці

Згідно з ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з ч. 9 ст. 135 Закону № 1402-VIII обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Таким чином, Законом № 1402-VIII визначено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду, який становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому, слід зауважити, що норма частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду (30), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього.

З огляду на це, необхідно звернутися до інших законів, які встановлюють розмір прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді.

Такі норми доповнюють частину третю статті 135 Закону № 1402-VIII і становитимуть єдину спеціальну норму, якою визначається розмір посадового окладу судді.

Такий висновок узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.11.2020 року у справі № 200/9195/19-а, аналізуючи норми законодавства за подібних фактичних обставин справи.

Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» № 1928-IX від 02.12.2021 (далі - Закон № 1928-IX)

Статтею 7 Закону № 1928-IX визначено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2102 гривні;

Таким чином, з 01.01.2022 розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 гривні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон № 1928-IX не змінював розмір суддівської винагороди, як це стверджує позивач та констатує суд першої інстанції, а запровадив розрахункову величину для визначення розміру базового розміру посадового окладу судді.

Відповідно до частини 4 статті 148 Закону № 1402-VIII, функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Частиною 4 статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 2 розділу III Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Форма довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці передбачена Додатком 2 до Порядку № 3-1.

Згідно із додатком 2 до Порядку № 3-1, довідка має містити розмір винагороди діючого судді за відповідною посадою, який складається з: посадового окладу, доплати за вислугу років, доплати за нау ковий ступінь, доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, щомісячної доплати відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, відповідач, як розпорядник бюджетних коштів щодо місцевих судів видає довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, згідно із Додатком 2 до Порядку № 3-1.

Зважаючи на те, що, станом на час розгляду цієї справи, норма ст. 7 Закону № 1402-VIII, щодо розміру прожиткового мінімуму, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, не визнана неконституційною, то підстави для її незастосування відповідачем відсутні.

За таких обставин, дії територіального управління ДСА у Львівській області щодо видачі позивачу довідки для обчислення довічного грошового утримання, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з січня 2022 року по грудень 2022 року, у розмірі 2102,00 грн відповідають положенням законодавчого регулювання та є правомірними.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач має право на отримання довідки, у якій вказана інформація, яка відповідає вимогам чинного законодавства, і таку довідку позивач отримав.

Тобто право позивача на отримання довідки для перерахунку для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач не порушив.

Однак, на переконання позивача, його права, як судді у відставці, порушуються змістом довідки, тому він просить суд зобов`язати відповідача видати довідку конкретного змісту.

Враховуючи те, що апеляційний суд встановив відсутність правових підстав, для зазначення у довідці інформації, про яку просить позивач, а також те, що довідка, яка містить інформацію, що відповідає чинному законодавству позивачеві видана у відповідь на його звернення, апеляційний суд вважає, що правові підстави для зобов`язання відповідача видавати позивачеві довідку, аналогічну за змістом з тою, що видана раніше, відсутні.

Отже, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, а тому його необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13лютого 2023 року в справі № 380/16299/22 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 31.05.2023 року