Справа № 160/5486/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2023 року Справа № 160/5486/23
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови,
21.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 346754 від 20.02.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідачем винесено постанову, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф, вказана постанова прийнята з порушенням норм діючого законодавства, оскільки прийнята без процедури визначеної законодавством та без встановлення належного суб`єкта відповідальності, що суперечить принципу презумпції невинуватості, істотною ознакою якого є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння, оскільки інформація щодо застосування до позивача штрафу стало відомо після отримання оскаржуваної постанови. Відомості товарно-транспортної накладної, зокрема про особу перевізника повинні бути обов`язково зафіксовані посадовими особами органу державного контролю. Позивачем вказано, що транспортні засоби належать ТОВ «Гамма Логістик», а тому позивач не може нести відповідальність. Позивачем із ТОВ «Гамма Логістик» не було укладено жодних цивільно -правових договорів щодо передачі автомобіля та напівпричепа у користування та господарське відання позивача. Позивач не використовує чуже майно для ведення своєї господарської діяльності та отримання прибутку. Натомість, з метою забезпечення перевезення вантажу, між позивачем та ТОВ «Гамма Логістик» укладено разовий договір - заявку № 44 від 20.12.2022 року, яким передбачено право ТОВ «Гамма Логістик» на перевезення вантажу-металопрокату у кількості 21 т 920 кг - із м. Дніпро до м. Кременчук Полтавської області, вантажним автомобілем, який знаходиться у власності ТОВ «Гамма Логістик». Оплата позивачем послуг згідно вказаного договору підтверджується скріншотом з мобільного банківського додатку про оплату (Додаток №6). На виконання Умов договору, вантажний автомобіль було доставлено у визначений строк для завантаження 20.12.2022 року. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
24.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 24.03.2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
28.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
14.04.2023 року від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідачем було проведено рейдову перевірку, відповідно до якої встановлено, що транспортний засіб використовуються позивачем з порушенням вимог чинного законодавства. У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення посадовою особою Укртрансбезпеки було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 341246 від 21.12.2022 (далі - Акт). Постанова № 346754 від 20.02.2023 року прийнята на основі акту № 341246 від 21.12.2022 року, у якому посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровської області зазначене і конкретизоване порушення позивача. Твердження позивача, проте, суб`єктом відповідальності має бути власник транспортного засобу має бути власник транспортного засобу та/або роботодавець водія суперечить приписам статей 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки згідно цих статей суб`єктом відповідальності має бути автомобільний перевізник, яким може бути як власник транспортного засобу, так і інша особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом. Згідно товарно-транспортної накладної від 20.12.2022 автомобільним перевізником зазначено саме позивача. Саме суб`єкт господарювання, який зацікавлений в доведенні своїй позиції, має надати всю інформацію, яка може вплинути на результат розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Відтак, доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення адміністративно-господарського правопорушення саме ним як суб`єктом господарювання. Враховуючи зазначене, вважаємо, що приймаючи оскаржувану постанову, орган державного контролю діяв у межах, у спосіб та на підставі повноважень, визначених чинним законодавством. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок 1567) та на підставі направлення на перевірку №014496 від 19.12.2022 року посадовими особами Укртрансбезпеки 21.12.2022 року проводилась рейдова перевірка на 362 км а/д М-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь вантажні перевезення.
Відповідно до п. 3, 4 Порядку 422, був зупинений транспортний засіб марки DAF НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 та напівпричіп SCHWARZMULLER номерний знак НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , що належить ТОВ «ГАММА Логістик» Кіровоградська область.
За результатами перевірки було складено акт №341246 від 21.12.2022 року відповідно до якого вказано, що під час перевірки встановлено порушення ст.34 ЗУ «Про автомобільний транспорт», перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме: відсутня особиста карта водія, чим порушено вимоги п.3.3 наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 року, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч.1 абз. 3 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 цього Закону, а саме: особиста картка водія, транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом.
Водій зі змістом акту ознайомився, пояснень та зауважень не надав.
20.02.2023 року на виконання п. 27 Порядку №1567 начальником Відділу було проведено розгляд акту та винесено постанову про застосування адміністративно -господарського штрафу № 346754 від 20.02.2023 року, відповідно до якої до позивача було застосовано адміністративно - господарський штраф у сумі 17 000 гривень.
Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт»: З метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безлеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 2.5 Інструкції № 385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Пунктом 2.6 Інструкції № 385 визначено, що пункти сервісу тахографів виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа
Згідно з положеннями пункту 1.4 Інструкції № 385 ПСТ - пункт сервісу тахографів, спеціально облаштовані виробничі ділянки для надання послуг щодо установлення та технічного обслуговування тахографів суб`єктами господарювання (резидентами України), що виконують передбачені ЄУТР функції «майстерні або механіка» та внесені Мінінфраструктури як компетентним органом з виконання ЄУТР до переліку уповноважених суб`єктів господарювання.
Пунктом 2.7 Інструкції № 385 передбачено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 5.
Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210x297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.
ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.
Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.
Відповідно до п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
Відповідно до п. 3.5. Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.
Відповідно до п.3.6. Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Поряд з цим, відповідно до п.6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року, передбачено, що водій, який керує транспортним засобом не обладнаним тахографом, веде індивідуальну контрольну книгу згідно додатку 3.
Нормами чинного законодавства передбачено виключний випадок, коли водій веде індивідуальну контрольну книгу водія - в разі якщо транспортний засіб не обладнано тахографом.
Поряд з цим, враховуючи, що транспортний засіб позивача обладнаний тахографом, відповідно до чинного законодавства України позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.
З врахуванням вище викладеного, суд робить висновок, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010.
Дана позиція суду узгоджується з позицією викладеною у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17.
Вказане порушення позивачем не оскаржується.
Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III встановлено відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарського штрафу за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що штрафи накладаються виключно на автомобільного перевізника.
Щодо визначення перевізника, позивачем вказано, що у ТТН помилково зазначено перевізником позивача, оскільки власником транспортних засобів є ТОВ «Гамма Логістик» та відповідно до разового договору-заявки №44 від 20.12.2022 року на перевезення вантажів орендованим автомобільним транспортом виконавцем зазначено саме - ТОВ «Гамма Логістик», а тому позивач не може нести відповідальність за вищевказане порушення.
Особливістю розгляду цієї справи є застосування нового правового регулювання правовідносин у сфері автомобільного транспорту, запровадженого Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 03.06.2021 № 1534-IX, який набрав чинності 01.10.2021 та запровадив чітке регулювання оформлення товарно-транспортних накладних, встановив обов`язки вантажовідправників при їх оформленні.
Позивач заперечує визнання його перевізником у спірних правовідносинах, оскільки не є власником або користувачем транспортного засобу, ніколи не здійснював вантажних перевезень, зазначає, що виступав у перевезенні замовником, відомості в товарно-транспортній накладній пояснює помилкою вантажовідправника, посилаючись на відсутність його підписів та печаток у ТТН.
Відповідач не погоджується з такими доводами, зазначає, що участь позивача у якості перевізника у спірному перевезенні підтверджується товарно-транспортною накладною, як офіційним та обов`язковим документом, що підтверджує факт надання послуг з перевезення та твердженнями водія, відображеними в акті.
Відповідно до частини першої статті 50 Закону № 2344-III, договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Тобто, письмовою формою договору закон визнає складення як договору, так і накладної або квитанції.
У цьому спорі обов`язок забезпечення своєчасного та повного оформлення документів на перевезення вантажу, відповідно до частини першої статті 51 Закону № 2344-III, покладений на замовника Дніпровська філія товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд», який також виступав у перевезенні вантажовідправником.
Саме на вантажовідправника якого частиною другою статті 51-1 Закону № 2344-III покладений обов`язок вносити до товарно-транспортної накладної:
-відомості про масу або габарити вантажу;
-повне найменування автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків;
-прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія.
При цьому, згідно із частиною третьою статті 48 Закону № 2344-III, обов`язковими реквізитами ТТН, які зазначає вантажовідправник, є, зокрема:
-автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно ЄДРПОУ;
-прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
-транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
-пункти завантаження і розвантаження.
Пунктом 11.3 Правил № 363 також встановлено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Вантажовідправником 20.12.2022 року складено товарно-транспортну накладну № 2144, у якій вказано, зокрема:
- автомобіль: ДАФ Е НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп SCHWARZMULLER НОМЕР_3 ;
- автомобільний перевізник: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , код за ДРФО НОМЕР_5 ;
- водій: ОСОБА_2 НОМЕР_6 ;
- вантаж отримав: водій/експедитор ОСОБА_2 .
Доводи позивача про помилковість зазначення перевізника ФОП ОСОБА_1 та що перевізником за ТТН № 2144 від 20.12.2022 було ТОВ «Гамма Логістик», суд не може оцінити як допустимий доказ, оскільки належних доказів на підтвердження вказаного позивачем не надано, при цьому спірні обставини мають підтверджуватися належними доказами.
Згідно із пунктом 11.4 Правил № 363, після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.
У разі помилкового зазначення у ТТН перевізника, належний перевізник та/або водій транспортного засобу мали право відмовитися від приймання вантажу для перевезення, як такого, що не має необхідних документів або у реквізити якого внесено зміни без попереднього узгодження з ним, керуючись статтею 53 Закону № 2344-III.
Однак, водій під підпис у ТТН приймає вантаж до перевезення за такою ТТН, та в подальшому підписує акт № 341246 від 21.12.2022 року без зауважень або заперечень.
При цьому, згідно із частиною другою статті 48 Закону № 2344-III, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.
Водій мав всі вказані документи, у тому числі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, власником якого є ТОВ «Гамма Логістик», та як зазначено вище, зауважень щодо прийняття вантажу за ТТН та щодо зазначення у акті № 341246 від 21.12.2022 року відомостей, згідно із якими перевізником визначено ФОП ОСОБА_3 не заявив, погодившись із ними проставленням підпису.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, у тому числі офіційно поданих звітних документів, підтверджуючих здійснення перевезення ТОВ «Гамма Логістик».
Посилання позивача на відсутність у володінні транспортних засобів в кореспонденції із статтею 33 Закону № 2344-III, відповідно до якої автомобільним перевізником є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах, та неможливість надання послуг перевезення у зв`язку із відсутністю відповідного виду діяльності та транспортних засобів, суд оцінює критично.
З огляду на викладене, у сукупності досліджених обставин суд не погоджується з доводами позивача про неможливість визнання його перевізником у спірних правовідносинах, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність передумов для уникнення відповідальності у разі виявлення порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту як ФОП ОСОБА_3 так і ТОВ «Гамма Логістик».
Щодо порядку розгляду справи про правопорушення, суд зазначає наступне.
Судом враховано набрання чинності 04.02.2022 постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 79 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо здійснення габаритно-вагового контролю та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою у тому числі внесено зміни до Порядку № 1567.
Позивач зазначає про порушення його права на участь у розгляді справи, незабезпечення належного повідомлення, відповідач вважає виконаними вимоги Порядку № 1567.
Щодо посилань позивача на ту обставину, що позивача належним чином не було повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу, то суд зауважує, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 березня 2018 року у справі №820/4810/17.
Так само, не є тією підставо для скасування оскаржуваної постанови, ненаправлення їх позивачу у визначені строки, оскільки вказане не спростовує виявлених порушень.
Враховуючи наведені доводи сторін, судом зазначається, що процедурні порушення при розгляді справи про порушення відповідачем жодним чином не нівелюють факт вчиненого порушення позивачем. Факт вчинення порушення не заперечується сторонами.
З урахуванням наведеного, судом встановлено правомірність прийняття постанови № 346754 від 20.02.2023 року, а отже відсутні підстави для її скасування.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв