Справа № 420/16606/22
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/16606/22

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,

повний текст судового рішення

складено 09.02.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив (з урахуванням уточненого позову від 29.11.2022 року):

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві гр. ОСОБА_1 щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити переведення з 21 вересня 2022 року ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби, який дає право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» час строкової служби з 04.05.1978 року по 10.05.1980 року в лавах армії колишнього СРСР, час перебування на посаді Голови виконавчого комітету Новокапланської сільської Ради народних депутатів з 16.03.1985 року по 05.08.1987 року, час роботи на посадах в органах Державної податкової служби з 28.08.2003 року по 01.09.2022 року та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 21 вересня 2022 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про переведення його на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу». Однак, рішенням Головного управління ПФУ в м. Києві йому було відмовлено з підстав відсутності стажу роботи на посадах державної служби, який дає право на призначення відповідної пенсії. Також, відповідачем не зараховано до стажу державної служби час строкової служби позивача в армії, перебування на посаді в органі місцевого самоврядування та роботи в органах Державної податкової служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві №33 від 28.09.2022 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 час строкової служби з 04.05.1978 року по 10.05.1980 року в лавах армії колишнього СРСР, час перебування на посаді Голови виконавчого комітету Новокапланської сільської ради народних депутатів з 16.03.1985 року по 05.08.1987 року, час роботи на посадах в органах державної податкової служби з 28.08.2003 року по 01.09.2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 21.09.2022 року та здійснити її виплату з 21.09.2022 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Арцизькому об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції встановив, що позивач 21 вересня 2022 року подав до територіального органу Пенсійного фонду України Одеської області заяву за призначенням/перерахунком пенсії, відповідно до якої просив призначити перерахувати пенсію у зв`язку з переходом на пенсію за іншим законом.

Відповідно до розписки-повідомлення позивачем до вказаної заяви було подано: паспорт, довідку про заробітну плату, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, інший документ та трудову книжку або інший документ про стаж. Також надано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Суд встановив, що за результатами розгляду заяви за призначенням пенсії та поданих до неї документів, відповідно до принципу екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення №33 від 28.09.2022 року про відмову в призначенні пенсії.

Підставою відмови зазначено, що відповідно до ст.25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, яким встановлювалися ранги державних службовців, що передбачено ст.26 Закону №3723-ХІІ. Відповідно до ст.343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючого органу присвоюються спеціальні звання. У разі присвоєння спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується. Тому, особи, які працюють на посадах в контролюючих органах, яким присвоєно спеціальне звання, не належать до категорій державних службовців, які визначені ст.25 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно до зазначеного, до стажу державної служби, що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №889-УІІІ можливо зарахувати періоди роботи гр. ОСОБА_1 з 03.12.1997 року по 27.08.2003 року. Оскільки станом на 01.05.2016 року позивач не перебував на посадах державної служби віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та не має 20 років стажу на зазначених посадах, права на призначення пенсії згідно Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-УІІІ у заявника немає.

Додатково зазначено, що позивача переведено в категорію непрацюючих осіб згідно з заявою від 21.09.2022 року №1282.

Не погодившись з прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що вказані періоди підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача, а тому позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, до 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (надалі також - Закон № 889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 року у справі №687/545/17.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вище, відповідачем не зараховано до стажу державної служби час строкової служби позивача в армії, перебування на посаді в органі місцевого самоврядування та роботи в органах Державної податкової служби.

Щодо відмови відповідача зарахувати стаж роботи в органах податкової служби до стажу державної служби, судова колегія зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, робота позивача в органах державної податкової служби не зарахована до стажу державної служби з підстав того, що позивачу були присвоєні спеціальні звання, що виключає можливість віднесення таких посад до посад державних службовців, які визначені ст.25 Закону №3723-XII.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 та зі встановленого судом першої інстанції вбачається, що в системі органів державної податкової служби ОСОБА_1 займав різні посади у період з 28.08.2003 року до 01.09.2022 року.

Вказані періоди трудової діяльності позивача в органах державної податкової служби, присвоєння спеціальних звань, рангів державного службовця містяться у трудовій книжці позивача.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з ч.18 ст.37 Закону №3723-XII передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ст.46 Закону №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п.2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, який діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII, яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно абз.3 п.2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (Закон №509-XII), а з 12.08.2012 року - Податковий кодекс України.

Згідно із ч.ч.5, 6, 7 статті 15 Закону №509-XII, правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-XII.

Посадові особи органів державної податкової служби не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу за час роботи в органах податкової служби було присвоєно наступні спеціальні звання:

03.11.2003 року інспектор податкової служби I рангу;

11.12.2008 року радник податкової служби III рангу;

24.12.2013 року радник податкової та митної справи III рангу;

20.08.2019 року присвоєно 6 ранг державного службовця.

З аналізу вищенаведених норм можна зробити висновок, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Згідно із абз.1, 2 п.344.1 ст.344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 року у справі 21-340а13, від 19.06.2018 року у справі №465/7218/16а.

Таким чином, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) у вказаних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.

Отже, відповідачем необґрунтовано не зараховано позивачу періоди роботи у податкових органах та безпідставно зазначено у оскаржуваній відмові про відсутність зарахування періоду роботи з 28.08.2003 року по 01.09.2022 року до стажу державної служби, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Крім того, варто зауважити, що станом на 01.05.2016 року позивач обіймав посаду, яка давала йому право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, а відтак, необхідний стаж державного службовця для вирішення питання про наявність підстав для призначення йому пенсії повинен був становити не менше 10 років.

Щодо не зарахування відповідачем до стажу державної служби час строкової служби з 04.05.1978 року по 10.05.1980 року в лавах армії колишнього СРСР та час перебування на посаді Голови виконавчого комітету Новокапланської сільської ради народних депутатів з 16.03.1985 року по 05.08.1987 року, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

А отже, час строкової служби з 04.05.1978 року по 10.05.1980 року в лавах армії колишнього СРСР має бути враховано позивачу до стажу державної служби, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Щодо зарахування до стажу державної служби час перебування на посаді Голови виконавчого комітету Новокапланської сільської ради народних депутатів з 16.03.1985 року по 05.08.1987 року, варто зазначити наступне.

Відповідно до п.3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283, до стажу державної служби включається також на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, та на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону №2493-III.

У додатку до Порядку №283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Зокрема, згідно з додатком до Порядку №283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів у Виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначений період роботи - час перебування на посаді Голови виконавчого комітету Новокапланської сільської ради народних депутатів з 16.03.1985 року по 05.08.1987 року, також має бути врахований до стажу державної служби позивача.

Узагальнюючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька