Справа № 160/5458/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2023 року Справа № 160/5458/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, а саме: у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника після смерті ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , шляхом переведення позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.02.2023 позивач звернулась до відділу перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальник після смерті ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV). Проте, відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що позивачем не надано необхідних документів відповідно до пункту 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV та документ, що посвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника. За висновком відповідача, за такий документ приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) або інші документи, видані відповідно чинного законодавства. за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Таким чином, відповідач дійшов висновку, що позивачем не підтверджено факт перебування на утриманні померлого годувальника. Проте, акт від 24.02.2023 мешканців будинку АДРЕСА_1 підтверджує факт того, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 мешкали разом за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_1 мешкає по теперішній час. Також цим актом встановлено, що ОСОБА_1 знаходилась на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 . Вважаючи бездіяльність відповідача щодо непереведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 05.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
27.04.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та вказує, що у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника, в переході з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відмовлено.
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримувала пенсію за віком.
З 17.01.2023 позивач є вдовою померлого ОСОБА_2 , з яким перебувала в шлюбі з 08.07.1978, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
24.02.2023 позивач звернулась до відділу перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальник після смерті ОСОБА_2 , відповідно до Закону №1058-IV.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 03.03.2023 №37 позивачу відмовлено в переході з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки позивачем не надано необхідних документів відповідно до пункту 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV та документ, що посвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника. За висновком відповідача, за такий документ приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) або інші документи, видані відповідно чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Таким чином, відповідач дійшов висновку, що позивачем не підтверджено факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо непереведення ОСОБА_1 з пенсії аз віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

На підставі абзацу 2 пункту 2 статті 36 №1058-IV, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Частина 2 статті 39 Закону №1058-IV визначає коло осіб, які вважаються непрацездатними і мають право на такий вид пенсії. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 39 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з пунктом 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

На підставі пункту 2.11 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 (витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання), або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

До матеріалів справи долучено копію акту, складеного ТОВ «УЮТ-2011» в тому, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 мешкали разом за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 , мешкає за цією адресою по теперішній час. ОСОБА_1 знаходилась на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 .

Таким чином, наданий позивачем відповідачу разом із заявою про перерахунок пенсії 24.02.2023 акт мешканців будинку АДРЕСА_3 від 25.01.2023, складений та виданий ТОВ «УЮТ-2011», може бути визнаний документом, що підтверджує факт знаходження ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Тому, суд приходить до висновку, що відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника є протиправною.

При цьому, з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним, скасувати рішення відповідача від 03.03.2023 №37.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та правові норми, виходячи з принципу верховенства права, з метою повного захисту порушених прав і свобод позивача, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним, скасування рішення від 03.03.2023 №37 та зобов`язання перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

За наведених обставин позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією №9299-4335-4568-7481 від 14.03.2023.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.03.2023 №37 про відмову ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника після смерті ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар