Справа № 200/1240/23
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року Справа№200/1240/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

27.03.2023 ОСОБА_1 , позивач, звернулась із позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів про призначення ОСОБА_1 страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи про призначення ОСОБА_1 страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 та прийняти відповідне мотивоване рішення за результатами розгляду такої заяви з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.03.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

03.04.2023 позивач, з метою виконання вимог ухвали суду від 28.03.2023, надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.04.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано визначені судом докази по справі.

24.04.2023 відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надав відзив на позовну заяву.

24.04.2023 судом долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, який надано відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.04.2023 повторно витребувано у відповідача встановлені судом докази по справі.

01.05.2023 відповідач надав до суду докази по справі.

01.05.2023 судом долучено до матеріалів справи докази по справі, які надано відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.05.2023 витребувано у відповідача докази по справі.

19.05.2023 представник позивача надав до суду письмові пояснення щодо надання витребуваних доказів.

19.05.2023 судом долучено до матеріалів справи докази по справі, які надано відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2023 витребувано у відповідача та Слов`янського міськрайонного суду Донецької області визначені докази по справі.

29.05.2023 Слов`янський міськрайонний суд Донецької області надав до суду витребувані докази по справі.

30.05.2023 судом долучено до матеріалів справи, що надано Слов`янським міськрайонним судом Донецької області докази.

31.05.2023 відповідач надав до суду витребувані докази по справі.

31.05.2023 судом долучено до матеріалів справи надані відповідачем докази.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.08.2011 вона уклала шлюб із ОСОБА_2 та весь час перебування у шлюбі спільно проживала із чоловіком однією сім`єю у м. Мирноград.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер внаслідок впливу електричного струму, який утворився від нещасного випадку на виробництві під час виконання ОСОБА_2 трудових обов`язків. 15.10.2021 позивач зверталась до Димитровського міського суду із заявою про встановлення факту спільного проживання сім`єю в порядку окремого провадження, ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 22.11.2021 було залишено заяву без розгляду та роз`яснено право на звернення до суду із позовною заявою. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2022 було встановлено факт постійного проживання однією сім`єю позивачки, з її чоловіком з 06.08.2011 по момент смерті останнього.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.03.2023 рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2022 скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та стягнення моральної шкоди закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 її право звернутися з відповідним позовом до Донецького окружного адміністративного суду.

Позивач вважає, що відповідач ігнорує законні вимоги заявника про виплати у разі втрати годувальника її чоловіка, оскільки не визнає факт спільного їх проживання. Тому суд повинен встановити цей факт та зобов`язати відповідача прийняти рішення на підставі висновків суду. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на адміністративний позов, за змістом якого заперечив проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що зі змісту позовної заяви та копій доданих до неї документів очевидним є те, що реєстрація місця проживання позивача та померлого потерпілого ОСОБА_2 не співпадає. Так, згідно копії паспорта ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу померлий потерпілий ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідач зазначив, що як доказ до позову подано копії довідок Гродівської селищної ради №1197, 1198 від 28.09.2021, акт Координаційного комітету органу самоорганізації населення м. Мирноград та медичні документи. Проте, на думку відповідача, зазначені документи не є доказом спільного проживання та перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 та того, що вони були пов`язані спільним побутом.

Просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 06.07.2011 укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 06.07.2011 зроблено відповідний актовий запис №171.

Згідно із копією паспорта серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 28.09.2021 складено відповідний актовий запис №134.

Згідно із довідкою №1198 від 28.09.2021, виданою Гродівською селищною радою Покровського району Донецької області, ОСОБА_2 був похований за кошти ОСОБА_1 .

Відповідно до Акта форми 12 фактичних обставин не проживання особи, що зареєстрована, №326 від 07.10.2021 ОСОБА_5 , представником комітету самоорганізації населення м. Мирноград, в присутності ОСОБА_6 , приведено обстеження сім`ї ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . В ході обстеження встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично не проживає за вказаною адресою з 2010 року.

Згідно із Актом-підтвердженням місця фактичного проживання ОСОБА_1 від 10.11.2021 комісія у складі: секретаря виконкому Гродівської селищної ради Чупахіної Л. І., в присутності сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 склали цей акт про те, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 . Разом із нею за вказаною адресою був зареєстрований і мешкав її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Акта форми Н-1/П від 26.01.2022 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку зі смертельним наслідком гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/стався) 25.09.2021 о 10 годині 45 хвилин з електрослюсарем підземним 5 розрядку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було визнано нещасним випадком пов`язаним з виробництвом.

Відповідно до наданих позивачем медичних документів судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проходили лікування безпліддя як подружжя.

Ухвалою Димитрівського міського суду Донецької області від 22.11.2021 у справі №226/3133/21 залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про встановлення факту спільного проживання сім`єю.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2022 у справі №226/3501/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ї чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 06.08.2011 року по момент смерті останнього, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

08.06.2022 позивач звернулась до Мирноградського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою встановленого зразка, в якій просила призначити їй страхові виплати у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

20.06.2022 листом вих.№27.01.-02/14-004 Мирноградське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надало відповідь ОСОБА_1 «Щодо виконання рішення суду», в якій зазначило, зокрема, що розглянувши документи позивача для призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника, повідомляє наступне.

«Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2022 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю розглянуто та вивчено. Проте, на даний час, Мирноградське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не може виплатити позивачу одноразову допомогу на сім`ю у зв`язку з тим, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, як юридичний представник буде звертатись в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.»

02.07.2022 представник позивача звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з адвокатським запитом, в якому зазначив, зокрема, у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги ОСОБА_1 просив надати інформацію:

- коли Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області було отримано копію рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2022 у справі №226/3501/21? Та надати копію документа про підтвердження реєстрації такого рішення суду (в паперовому або електронному вигляді);

- коли буде розглянуто, призначено та виплачено одноразову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю її чоловіка на виробництві.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.03.2023 у справі №226/3501/21 апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.02.2022 скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та стягнення моральної шкоди закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1 її право звернутися з відповідним позовом до Донецького окружного адміністративного суду.

Отже, спірним питанням у даній справі є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №1105-XIV).

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №1105-XIV, страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно із частиною сьомою статті 36 Закону №1105-XIV страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Статтею 41 Закону №1105-XIV встановлено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Відповідно до частини шостої статті 42 Закону №1105-XIV у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Так, не є спірним питанням у справі, що смерть ОСОБА_2 сталась внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до частини другої статті 43 Закону №1105-XIV Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника:

1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду;

3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку;

4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №1105-XIV факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку.

Постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат (далі Порядок №11).

Відповідно до пункту 1.1. розділу І дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі - потерпілі) та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.

Згідно із пунктом 5.1. розділу Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Згідно із частинами першою, другою статті 44 №1105-XIV Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Аналогічні вимоги містяться в пунктах 1.3., 1.4. Порядку №11.

Як встановлено судом вище, 08.06.2022 позивач звернулась до Мирноградського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою встановленого зразка, в якій просила призначити їй страхові виплати у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Доказів належного розгляду відповідачем зазначеної заяви та прийняття за результатом такого розгляду відповідного рішення матеріали справи не містять.

Відтак, враховуючи відсутність прийнятої постанови суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви позивача від 08.06.2022 про призначення їй страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 , суд констатує про допущення Фондом протиправної бездіяльності щодо розгляду вказаного звернення.

Суд відхиляє твердження відповідача, що викладено у відзиві на позовну заяву, про відсутність підстав для призначення позивачеві страхових виплат, оскільки очевидним є те, що реєстрація місця проживання позивача та померлого потерпілого ОСОБА_2 не співпадає. Зазначеного висновку суд дійшов з урахуванням наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до частини першої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Така позиція висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постанові по справі №531/295/19 від 08.12.2021.

Водночас, суд констатує, що наявні в матеріалах справи докази, а саме: копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ; довідка №1198 від 28.09.2021; Акт форми 12 фактичних обставин не проживання особи, що зареєстрована, №326 від 07.10.2021; Акт-підтвердження місця фактичного проживання ОСОБА_1 від 10.11.2021; медичні документи, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проходили лікування безпліддя як подружжя; є належними та допустимими доказами, які підтверджують, що ОСОБА_1 постійно мешкали разом з померлим чоловіком ОСОБА_2 та вели спільне господарство, з 06.08.2011 по момент смерті останнього.

Крім того, зазначені докази підтверджують, що на момент смерті ОСОБА_2 , подружжя мешкало за адресою: АДРЕСА_4 .

Отже, доводи відповідача відносно не підтвердження належними доказами факту спільного проживання та перебування позивача на утриманні померлого чоловіка, ОСОБА_3 , та того, що вони були пов`язані спільним побутом, є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд вважає необхідним зазначити таке.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 Закону №1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 6 Закону №1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою. Постанови правління Фонду підлягають обов`язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Фонду протягом 20 робочих днів після їх прийняття. Рішення правління Фонду, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду (частина перша статті 8 Закону № 1105-XIV).

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду (частина третя статті 8 Закону № 1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону (пункти 1 і 2 частини першої статті 9 Закону №1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Фонд зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом (пункт 1 частини другої статті 10 Закону №1105-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Підсумовуючи викладене, враховуючи положення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивач обґрунтовано 08.06.2022 звернулась із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника до Мирноградського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, як суб`єкта владних повноважень компетенції якого вирішували питання призначення страхових виплат.

01.01.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 № 2620-ІХ.

Відповідно до пункту 2 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону від 21.09.2022 № 2620-ІХ припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року.

Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Підсумовуючи, з 01.01.2023 відбулося публічне правонаступництво, перехід прав та обов`язків Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.06.2022 про призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.06.2022 про призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , з урахуванням викладених у даному рішенні висновків суду.

Щодо питання дотримання строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Одночасно з позовом, позивач надав клопотання про поновлення строку звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що 08.06.2022 позивач звернулась до відповідача із заявою щодо призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 після прийняття Слов`янським міськрайонним судом Донецької області рішення від 14.02.2022 у справі №226/3501/21, яке за результатом апеляційного оскарження скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.03.2023 у справі №226/3501/21, є підстави вважати, що позивачем дотримано строк звернення до суду з розглядаємим позовом.

Таким чином, клопотання позивача про поновлення строку звернення з даним позовом до суду задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №95399 від 31.03.2023 позивачем сплачено судовий збір в сумі 858,88 грн.

Згідно із частиною першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 ; рнокпп: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.06.2022 про призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.06.2022 про призначення страхових виплат у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , з урахуванням викладених у даному рішенні висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 31.05.2023.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна