Справа № 120/2385/22-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 травня 2023 р. Справа № 120/2385/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі - позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідачка) про стягнення податкового боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачка є платником податків і зборів та згідно картки особового рахунку платника податків за нею рахується податкова заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 6617,11 грн., яка в добровільному порядку не сплачена, у зв`язку із чим позивач звернувся з цим позовом до суду щодо примусового стягнення податкового боргу.

Ухвалою суду від 04.04.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивач подав до суду заяву з додатками, відповідно до якої недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), також встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

У встановлений судом строк відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначає, що згідно з податковими повідомленнями-рішеннями №3469521-1-0412-0255 від 28.10.2020, №3-0255 від 28.10.2020, №3469521-2-0412-0255 від 28.10.2020, №3469520-2-0412-0255 від 28.10.2020, № 3469520-1-0412-0255 від 28.10.2020, № 3-0255 від 28.10.2020 та № 1-255 від 22.09.2021 її було нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017-2019 роки.

Відповідачка вказує, що об`єкт, щодо якого їй було нараховано податок, в 2017-2019 роках був об`єктом житлової нерухомості, в саме квартира 56 кв.м. Тільки з 18.12.2019 вказаний об`єкт зареєстрований як нежитлове приміщення.

Також відповідачка зазначає що нею було сплачено грошове зобов`язання, нараховане згідно з податковим повідомленням-рішенням від 22.09.2021 року, на суму 242,45 грн. У зв`язку з чим відповідач вважає звернення податкового органу до суду з даним позовом безпідставним.

На підставі викладеного відповідачка вважає вимоги позивача необгрунгтованими та просить відмовити у задоволенні позову.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти доводів, викладених відповідачкою у відзиві на позовну заяву. Посилаючись на висновок, наведений у постанові Верховного Суд від 18.06.2018 року у справі №805/3284/17, зазначає, що предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо. При цьому питання правомірності застосованих контролюючим органом фінансових санкцій не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідний штраф застосовано, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Ухвалою суду від 12.08.2022 витребувано у позивача додаткові докази, а саме:

- пояснення щодо врахування (неврахування) в суму податкового боргу, про стягнення якого з відповідача просить позивач, коштів в сумі 245,45 грн., сплачених відповідно до платіжного доручення №9254-8413-9229-8138 від 23.12.2021;

- інтегровану картку платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо ОСОБА_1 станом на серпень 2022 року.

На виконання вимог зазначеної ухвали позивачем подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а також заявлено клопотання про зменшення позовних вимог, яке ухвалою суду від 03.10.2022 року повернуто позивачу, в зв"язку з недотриманням вимог ч. 8 ст. 47 КАС України ( не надано доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів відповідачу).

З`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Відповідачка перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області як платник податків та згідно інтегрованої картки платника за нею станом на 30.11.2021 року рахувалась податкова заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 6617,11 грн. основного платежу.

Податковий борг виник в результаті не сплати нарахованих ГУ ДПС у Вінницькій області сум грошового зобов`язання та підтверджується інтегрованою карткою платника податків, податковими повідомленнями-рішеннями №3469521-1-0412-0255, №3-0255, №3469521-2-0412-0255, №3469520-2-0412-0255, №3469520-1-0412-0255, №3-0255 від 28.10.2020 року та №1-0255 від 22.09.2021 року.

Відповідно до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 23.12.2021 року останньою здійснено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 242,45 грн, що був нарахований згідно з податковим повідомленням-рішенням №1-0255 від 22.09.2021 року за 2020 податковий рік.

Таким чином, станом на 31.12.2021 року за відповідачкою рахувалась податкова заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 6374,66 грн. основного платежу.

Позивачем відповідно до вимог ст.59 ПК України надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу №1106-13 від 21.01.2021, яка була отримана відповідачем 27.03.2021 року, проте залишилась без виконання.

Оскільки заборгованість добровільно відповідачем не сплачено в повному обсязі, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо наявності підстав для стягнення суми податкового боргу, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до ст. 41 ПК України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, є органи доходів і зборів.

За змістом п. 41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється. У відповідності до пункту 41.1 цієї статті контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади та його територіальні органи.

Грошове зобов`язання платника податків, відповідно до п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 54.3. ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 57.3. ст. 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У відповідності до вимог п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює певні факти.

Відповідно до ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановлено судом податковий борг відповідачки складається з несплаченого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і станом на 30.11.2021 року за відповідачкою рахувалась податкова заборгованість в загальній сумі 6617,11 грн. основного платежу.

В той же час, відповідно до квитанції від 23.12.2021 ОСОБА_1 здійснено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 242,45.

Зазначене підтверджується також інтегрованою карткою платника ОСОБА_1 , згідно з відомостями якої 23.12.2021 року здійснено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 242,45 грн, що був нарахований згідно з податковим повідомленням-рішенням №1-0255 від 22.09.2021 року за 2020 податковий рік.

Таким чином, станом на 31.12.2021 року за відповідачкою рахувався податковий борг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 6374,66 грн. основного платежу.

Вказана сума податкового боргу у встановлені строки відповідачкою до бюджету не сплачена.

Як вже зазначено вище, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби у відповідності до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Позивачем відповідно до вимог ст.59 ПК України надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу №1106-13 від 21.01.2021, яка була отримана відповідачем 27.03.2021 року, проте заборгованість добровільно відповідачем не сплачено в повному обсязі, що у стала підставою звернення позивача до суду з позовом.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

При цьому щодо доводів відповідачки про відсутність підстав для стягнення з неї податкового боргу, оскільки об`єкт, щодо якого їй було нараховано податок, в 2017-2019 роках був об`єктом житлової нерухомості, а саме квартира 56 кв.м., і тільки з 18.12.2019 вказаний об`єкт зареєстрований як нежитлове приміщення, суд зазначає наступне.

Як встановлено в цій справі, податковий борг виник в результаті не сплати відповідачкою нарахованих ГУ ДПС у Вінницькій області сум грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 - 2020 роки згідно з податковими повідомленнями-рішеннями №3469521-1-0412-0255, №3-0255, №3469521-2-0412-0255, №3469520-2-0412-0255, №3469520-1-0412-0255, №3-0255 від 28.10.2020 року та №1-0255 від 22.09.2021 року.

Відповідачем самостійно сплачено грошове зобов"язання, визначене згідно з податковим повідомленням - рішенням №1-0255 від 22.09.2021 року.

В той же час, грошові зобов"язання, визначені на підставі податкових повідомлень - рішень №3469521-1-0412-0255, №3-0255, №3469521-2-0412-0255, №3469520-2-0412-0255, №3469520-1-0412-0255, №3-0255 від 28.10.2020 року, відповідачкою не сплачені, як і не надано суду доказів їх оскарження в адміністративному чи судовому порядку.

При цьому, судом встановлено, що зазначені податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилалися податковим органом відповідачу.

Таким чином, грошові зобов"язання, що виникли на підставі вказаних податкових повідомлень - рішень є узгодженими та, відповідно, є податковим боргом.

При цьому, в даному випадку суд зазначає, що предметом спору, що виник між сторонами у цій справі, є наявність чи відсутність підстав для стягнення з відповідачки податкового боргу, а не обгрунтованість підстав його виникнення.

З даного приводу, Верховний Суд у постанові від 18 червня 2018 року у справі №805/3284/17 зазначив наступне.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо. При цьому питання правомірності застосованих контролюючим органом фінансових санкцій не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідний штраф застосовано, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Крім того, суд зазначає, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, враховуючи те, що відповідачкою не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 72 КАС України оскарження податкових повідомлень-рішень, на підставі яких утворився податковий борг, що є предметом розгляду у даній справі (зокрема, доказів оскарження рішень податкового органу в судовому порядку), а також відсутність повноважень суду надавати оцінку вказаним рішенням податкового органу під час вирішення даної справи по суті, та наявність в матеріалах справи підтверджуючих доказів дійсного податкового боргу, доводи відповідачки про відсутність підстав для стягнення з неї податкового боргу є безпідставними та не доведеними.

У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Беручи до уваги те, що сума податкового боргу, яка після часткової сплати відповідачкою грошового зобов`язання, складає 6374,66 грн, у встановлені законодавством строки до бюджету не сплачена, наявність податкового боргу підтверджується матеріалами справи, відтак суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 139 КАС України судові витрати у цій справі у виді судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 6374,66 грн. (шість тисяч триста сімдесят чотири гривні шістдесят шість копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150);

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна