Справа № 580/1683/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року справа № 580/1683/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секркетаря судового засідання Пунтуса Д.А. розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/1683/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська 23, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

06.03.2023 вх. № 8373/23 ОСОБА_1 (представник позивача - адвокат Дюба Г.М. згідно ордеру серії АА № 1236211), звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (нова редакція від 23.03.2023 вх. 11096/23), просить:

- визнати протиправною бедіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у застосуванні під час призначення ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком, а саме за 2018-2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, на умовах і в порядку, передбачених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2018-2020), що передують року звернення за призначенням пенсії, що становить - 9118,81 грн з 22.04.2021 з урахуванням фактично виплачених сум.

28.03.2023 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 22.04.2021 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058), проте відповідач неправомірно застосовав показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки. З 01.09.2016 призначена позивачеві пенсія за вислугу років відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788),? ? проте у зв`язку з досягненням 60-ти річного віку вперше звернувся - 22.04.2021 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст 26 Закону №1058, тому вважає, що перерахунок пенсії має бути обчислений відповідачем відповідно до ст. 40 Закону №1058 із врахуванням показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019 та 2020 роки.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позовні вимоги не визнав, 19.04.2023 вх. №15077/23 подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що з 01.09.2016 позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону №1788, розмір якої обчислений відповідно до Закону №1058 з урахуванням страхового стажу 37 років 1 місяць (стаж ураховано до 31.08.2016). Відповідач зауважує, що законодавством передбачено механізм переведення з одного виду пенсії на інший та перерахунок пенсії, а не призначення двічі за різних підстав, що нівелює значення "переведення" з виду на вид. Позивач із 22.04.2021 переведений на пенсію за віком відповідно до Закону №1058, тому відсутні підстави для застосування показника середньої плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2018, 2019 та 2020, починаючи з 22.04.2021.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області з 01.09.2016 як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788.

Відповідно до перерахунку від 24.11.2018 страховий стаж позивача становить 37 років 1 місяць 6 днів коефіцієнт страхового стажу 0,37083.

22.04.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення із пенсії за вислугу років, що призначена відповідно до Закону №1788 на пенсію за віком відповідно до Закону №1058, що із 22.04.2021 ОСОБА_1 виконано відповідно до Закону №1058. Розмір пенсії за віком обчислений з урахуванням страхового стажу 37 років 1 місяць, стаж ураховано до 31.08.2016 (коефіцієнт страхового стажу 0,37083) та заробітної плати, визначеної за періоди роботи із 01.12.1991 до 30.11.1996 та з 01.07.2000 до 31.08.2016 (коефіцієнт заробітної плати 1,00668) розмір пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 із 01.12.2022 становить 2500 грн. Відповідач під час розрахунку середньомісячного заробітку позивача для обчислення пенсії використав показник за 2014-2016 роки, як під час перерахунку пенсії за умови переходу з одного виду на інший (що відповідає меті звернення та змісту заяви позивача).

23.12.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії за віком, що призначалася вперше - 2018, 2019, 2020 ,починаючи з 22.04.2021.

Відповідач листом від 20.01.2023 №551-8405/М-03/8-2300/23 повідомив, що розмір пенсії обчислено до норм чинного законодавства та документів пенсійної справи, підстав для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки немає.

Вважаючи протиправною бедіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить до задоволення з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п.3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту. Відповідно до статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом №1058

Відповідно до статті 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ст. 10 Закону №1058).

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років (ч. 1 ст. 26 Закону № 1058). Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений (ст. 28 Закону №1058).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Згідно із ч. 3 ст. 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Під час переведення з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Після досягнення встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV пенсійного віку, позивач набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, а на призначення пенсії за віком на загальних підставах, з її обчисленням відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, позаяк за таким призначенням вона звернувся вперше. Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №509/3080/16-а, від 17.04.2018 №348/2271/16-а, від 23.10.2018 №334/2653/17 (2-а/334/361/17), від 03.10.2018 №428/450/17.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18) за результатами аналізу обґрунтованості підстав для відступлення від висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права (призначення пенсії за віком замість переведення в порядку ч. 3 ст. 45 № 1058-IV) у подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV. У підсумку, Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15).

У справі № 133/476/15-а (ЄДРСР 63704016) зазначено: аналіз норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати під час переведення на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з ч. 3 ст. 45 № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший, тому якщо особі було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому за умови досягнення пенсійного віку така особа виявила бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, необхідно вважати що за призначенням такої пенсії особа звертається вперше, і має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший. Показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а не той, що враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17 (категорія справи 577/2576/17 (ЄДРСР 77654163 провадження 11-731апп18) зазначено: позивач у цій справі, як і позивач у справі № 133/476/15-а (21-6331а15), отримував пенсію за вислугу років, призначену на підставі п. «а» ст. 55 Закону № 1788. Предметом спору в обох зазначених справах є відмова територіального органу Пенсійного фонду України у призначенні пенсії за віком з урахуванням показника заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, тобто правовідносини у цих справах подібні. Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 29.11.2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15), є обов`язковим для Верховного Суду під час вирішення цього спору. Позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Згідно з ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що позивач із 22.04.2021 переведений згідно із заявою із пенсії за вислугу років, що призначена відповідно до Закону № 1788 на пенсію за віком відповідно до Закону №1058, проте немотивавану отримав листом відмову у застосуванні показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення без ухвалення рішення.

У справі № 580/5382/22 ЄДРСР 110740077 за обставин, коли відповідач листом у відповідь на заяву повідомив у порядку Закону України «Про звернення громадян» про відсутність підстав для перерахунку пенсії, то суд апеляційної інстанції наголосив: втім жодного рішення за результатами розгляду заяви, як таке прямо передбачено правовими нормами, відповідачем прийнято не було.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала би необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний захисту такого права, який відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб?єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб?єкта. Рішення, яке приймається суб?єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Оцінюючи доводи і докази, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи листом від 20.01.2023 №551-8405/М-03/8-2300/23 у перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин та релевантної практики Верховного Суду, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно/несправедливо, без врахування необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тому порушене майнове право позивача має бути відновлене повністю.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд за наявного у позивача на час досягнення пенсійного віку у розумінні ст.26 Закону №1058 страхового стажу 37 років та висловленого бажання отримати пенсію за віком, визнає позовні вимоги обгрунтованими, а бездіяльність відповідача у немотивованій відмові ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії за віком згідно частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення (із 22.04.2021) щодо пенсії за віком (за 2018, 2019, 2020 роки) протиправною за наявної усталеної судової практики ВС і безпідставно не врахованої відповідачем, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з 22.04.2021 на умовах та у порядку, передбаченому частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по України, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року 2021 року звернення (2018, 2019, 2020 роки) з урахуванням фактично виплачених сум.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач сплатив 1073,60 (квитанція від 03.03.2023 №44),? позовні вимоги задоволено, наявні підстави для стягнення за рахунок бюджетних витрат відповідача витрат зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн.

Позивач у прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5500 грн (на підтвердження надає копію договору про надання правової допомоги від 22.12.2022 №1-12/22, ордер на надання правничої допомоги серії Серії АА №1236211, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу: правова оцінка та аналіз судової практики - 01.00 год - 1000 грн; збирання (отримання доказів) - 01 год 30 хв - 1500 грн; написання позовної заяви - 3 год 00 хв - 3000 грн.

Відповідно до ч. 9 статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до? ? закону? ? досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до? ? статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінюючи характер наданої правової допомоги суд враховує, що ця справа є незначної складності, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за усталеної судової практики, правові висновки у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18: при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд зазначає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу під час вирішення судом питання про розподіл судових витрат.

Беручи до уваги, що справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без проведення судових засідань як справу незначної складності, з огляду на наявність нової редакції на усунення недоліків у контексті обгрунтування змісту і характеру порушеного права позивача (адвокат визначив цитування норм без окреслення множинності прав 23.03.2023 №11096/23 у твердженні: протиправні дії відповідача порушують права позивача - погіршили матеріальне становище), відомої оприлюдненої в ЄДРСР усталеної судової практики у цій категорії спорів із розмежування підстав для нарахування/обчислення і перерахунку пенсії, зважаючи на мотивоване заперечення відповідача (19.04.23 №15077/23) щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлена сума дійсно не є співмірною з обсягом необхідної роботи і визнає достатньою для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1500 грн.

Керуючись ст.2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо немотивованої відмови ОСОБА_1 у здійсненні нарахування пенсії за віком згідно частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2018, 2019, 2020 роки).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 22.04.2021 на умовах та порядку, передбаченому частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року (2021) звернення за призначенням пенсії: 2018, 2019, 2020 роки з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп та правничої допомоги у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Копію рішення направити сторонам справи.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська 23, м.Черкаси, 18000, ].

Судове рішення складене 26.05.2023.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА