Справа № 140/9383/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/9383/23

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Плахтій Н.Б., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022;

зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 за травень 2022 рік та червень 2022 рік у розмірі до 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації за невикористане речове майно;

зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію замість речового майна, що підлягало видачі згідно норм забезпечення за час військової служби;

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з лютого 2022 року по день виключення зі списків особового складу частини - 29 вересня 2022 року;

зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з лютого 2022 року по день виключення зі списків особового складу частини - 29 вересня 2022 року із встановленням базового місяця для обчислення індексації - вересень 2022 року.

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік;

зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона подана з пропуском строку звернення до суду та не подано заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

24.05.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, у якій вказує, що 29.09.2022 позивача було звільнено з військової служби у відставку згідно пункту 2 підпункту «б» частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби, з виключенням з військового обліку. Представник позивача зазначає, що станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 перебуває на реабілітації та лікуванні у зв`язку з отриманими пораненнями під час захисту Батьківщини, що підтверджується виписками із медичної картки стаціонарного хворого від 26.12.2022 та від 09.01.2023.

Аналізуючи аргументи, викладені в заяві про поновлення строку звернення до суду, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою коментованої статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19.07.2022 (далі - Закон №2352-ІХ), назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у новій редакції.

Так, частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-ІХ) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Суд звертає увагу, що починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом №2352-IX відповідних змін до частини другої статті 233 КЗпП України встановлено строки звернення до суду щодо таких трудових спорів:

- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);

- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

На момент звільнення позивача з військової служби (29.09.2022) зміни до частини другої статті 233 КЗпП України, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ХІ, вже набули чинності (19.07.2022), відтак до спірних правовідносин слід застосовувати тримісячний строк звернення до суду для захисту свого права щодо вказаних позовних вимог, який слід обчислювати з моменту звільнення ОСОБА_1 з військової служби, тобто з 30.09.2022.

Однак, даний позов подано до суду 05.05.2023, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути врахована судом лише у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №826/17879/17.

У заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду представник позивача причини пропуску цього строку обґрунтовує перебуванням позивача на реабілітації та лікуванні у зв`язку з отриманими пораненнями під час захисту Батьківщини.

Однак, як вбачається з долучених до заяви виписок із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 №18907/2022 та №20030/2023, позивач у стаціонарі знаходився у період з 08.12.2022 по 26.12.2022 та з 26.12.2022 по 09.01.2023 з діагнозом «перелом міжвертлюжного відділу стегнової кістки; закритий черезвертельний перелом правого стегна, зі зміщенням». При цьому травма отримана 07.12.2022, тобто після звільнення позивача з військової служби, при нез`ясованих обставинах.

Крім того, відповідно до свідоцтва про хворобу №1080 від 14.09.2022, за яким ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, наявне у позивача захворювання не пов`язане з проходженням військової служби.

Таким чином, доводи представника про перебування ОСОБА_1 на лікуванні і реабілітації у зв`язку з отриманими пораненнями під час захисту Батьківщини не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що позивач не вчиняв будь-яких дій для захисту своїх прав та інтересів з моменту звільнення з військової служби, тобто з 29.09.2022 до 08.12.2022 (дата поступлення в стаціонар лікувального закладу), а також з 09.01.2023 по 25.04.2023 (дата укладення договору про надання правової допомоги), що свідчить про пасивність його поведінки у здійсненні права на пред`явлення позову.

При цьому обставини, на які посилається представник позивача у заяві від 24.05.2023, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації права на судовий захист з метою відновлення порушених прав, свобод чи законних інтересів у публічно-правових відносинах у встановлений законом строк.

Суд зазначає, що наведені у заяві причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, оскільки обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, судом не встановлено.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про недостатність вказаних представником позивача причин пропуску строку звернення до суду для визнання їх поважними, відтак у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду із заявлених підстав.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого строку, заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду не містить поважних причин пропуску такого строку, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов.

Керуючись пунктом 9 частини четвертої, частинами п`ятою восьмою статті 169, статтею 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Суддя Н.Б.Плахтій