Справа № 360/410/23
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/410/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2023 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в перерахуванні пенсії;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок, та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з вислуги 32 роки 02 місяці, враховуючи заборгованість, без урахування виплачених сум з 13.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 30.04.1999 по 12.05.2020 проходив службу в органах внутрішніх справ, Національної поліції України та звільнився за власним бажанням. В період проходження служби позивач займав посади, які надають право обчислення вислуги років на пільгових умовах.

З 13.05.2020, виконуючи рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року по справі 360/3001/21, яке залишено без змін рішенням першого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначило позивачу пенсію за вислугу років.

Відповідно до наказу про звільнення, вислуга років позивача в календарному обчисленні складає 22 роки 6 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 09 років 07 місяців 05 днів. З травня 2022 року позивачу почали виплачувати пенсію.

З 09 травня 2022 ОСОБА_1 було призвано до лав ВСУ за мобілізацією, та до теперішнього часу позивач проходить військову службу.

В лютому 2023 року позивачу стало відомо, що відповідачем було призначено пенсію відповідно до п. «а» статті 12 Закону № 2262-Х11, у розмірі 62% грошового забезпечення за вислугу 24 календарних роки та 6 місяців. Тобто при призначенні пенсії відповідач не врахував пільгову вислугу (09 років 07 місяців 05 днів).

31.03.2023 позивач звернувся на веб портал Головного управління пенсійного фонду в Луганській області з проханням здійснити перерахунок пенсії, виходячи з вислуги років 32 роки 02 місяці. 06.04.2023 позивачу надійшла відмова в здійсненні перерахунку пенсії.

Вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області протиправною, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 24.06.2023 відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.05.2023 через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву від 08.05.2023 № 1200-0902-7/8869, у якому відповідач заперечував проти позовних вимог з огляду на наступне.

31.03.2023 позивач звернувся на веб портал Головного управління пенсійного фонду в Луганській області з проханням здійснити перерахунок пенсії, виходячи з вислуги років 32 роки 02 місяці.

Звернення за номером ВЕБ-12001-Ф-С-23-063847, зареєстроване в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області 03.04.2023 за вхідним номером 2505/Л-1200-23, було розглянуто відповідачем та 06.04.2023 надано відповідь з урахуванням Закону України від 02.10.1996 №393/96 Про звернення громадян №2207-2505/Л-02/8-1200/2.

Із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразку позивач особисто не звертався, тому рішення про перерахунок (відмову у перерахунку пенсії) Головним управлінням не виносилось.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги. Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та ним передбачено зарахування до вислуги років окремих періодів служби у пільговому обчисленні.

Протягом 2022 року до Постанови № 393 внесено декілька змін в частині обчислення календарної вислуги років при призначенні пенсії. Такі зміни відбулися на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 та від 07.09.2022 № 999, які набули законної сили на день звернення позивача із заявою до органу пенсійного фонду .

Тому при розгляді заяви ОСОБА_1 відповідач повинен враховувати зміни у законодавстві на час звернення позивача із відповідною заявою.

Так, постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 та від 07.09.2022 № 999 внесені зміни до Постанови № 393, якими уряд чітко розмежував порядок розрахунку календарної вислуги років та порядок визначення розміру пенсії.

Також Постанова № 393 доповнена п. 2-1, яким визначено, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Таким чином, саме періоди проходження служби в органах, визначених у п.п. 1- 2 даної постанови, зараховуються до календарної вислуги років при призначенні пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органу внутрішніх справ».

Загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262 (далі - Закон № 2262), по лінії Національної поліції України.

За поданням Головного управління Національної поліції в Луганській області календарна вислуга років на день звільнення (12.05.2020) ОСОБА_1 складає 22 роки 06 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні 09 років 07 місяців 05 днів.

Головним управлінням було прийнято рішення від 25.05.2021 № 73 про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262 (далі Закон № 2262) у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги на день звільнення 24 роки та 6 місяців.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі 360/3001/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262 з 13.05.2020.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі 360/3001/21 у липні 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262 з 13.05.2020.

Слід зазначити, що при винесені рішення у справі № 360/3001/21 судом досліджувалося лише право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а статті 12 Закону № 2262-ХІІ та підтверджено наявність вислуги років на дату звільнення 12.05.2020 24 роки та 6 місяців і більше.

Саме тому, з урахуванням висновків суду, пенсію йому було призначено відповідно до п. а статті 12 Закону № 2262-ХІІ, у розмірі 62% грошового забезпечення за вислугу 24 календарних роки та 6 місяців.

Відповідач вважає, що виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями картки платника податків, паспорту громадянина України; має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення від 06.11.2015 НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі № 360/3001/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задоволено повністю:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 25.05.2021 за № 73 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 13.05.2020.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 01.05.2023 позивачу призначено пенсію за вислугу років з 13.05.2020 у розмірі 62% грошового забезпечення. Вислуга років складає 26 років 6 місяців.

31.03.2023 позивач звернувся до відповідача через вебпортал Пенсійного фонду із заявою ВЕБ-12001-Ф-С-23-063847 про перерахунок розміру призначеної пенсії, враховуючи вислугу років, разом із пільговою в повному розмірі.

Вказана заява зареєстрована 03.04.2023 за № 2505/Л-1200-23.

У відповідь на заяву листом від 06.04.2023 № 2207-2505/Л-02/8-1200/23 відповідач повідомив позивача, що при винесені рішення у справі № 360/3001/21 судом досліджувалося лише право позивача на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а статті 12 Закону № 2262-ХІІ, та підтверджено наявність вислуги років на дату звільнення 12.05.2020 24 роки та 6 місяців і більше. Отже, з урахуванням висновків суду, пенсію позивачу призначено відповідно до п. а статті 12 Закону № 2262-ХІІ у розмірі 62% грошового забезпечення за вислугу 24 календарних роки та 6 місяців.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах поліції, визначені Законом N 2262-XII.

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону N 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 06 місяців і більше.

Частиною другою статті 17 Закону N 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно зі статтею 17-1 Закону N 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону N 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону N 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом N 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (постанова від 17.07.1992 №393).

Відповідно до абзацу 2 пункту «г» частини 3 цього Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.

Вирішуючи справу №805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021р. дійшов наступного висновку: «……основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку…».

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок про те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № №480/4241/18.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі № 360/3001/21 ГУПФУ в Луганській області призначило ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 13.05.2020, виходячи з вислуги 24 календарних роки 06 місяців у розмірі 62% грошового забезпечення.

Вислуга років позивача, з врахуванням часу служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, на дату призначення пенсії становить 32 календарні роки 02 місяці (22 роки 06 місяців 26 днів + 09 років 07 місяців 05 днів), оскільки особам рядового й начальницького складу цієї служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за сорок днів.

Таке зарахування не є самостійним видом вислуги й не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги.

Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Так, наявність у позивача вислуги років на дату звільнення 12.05.2020 32 років 02 місяців (22 роки 06 місяців 26 днів + 09 років 07 місяців 05 днів), тобто 24 роки та 6 місяців і більше, яка надає позивачу право на призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ, встановлена судовим рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 та від 17 серпня 2021 року у справі № 360/3001/21, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач у відзиві зазначив, що протягом 2022 року до Постанови № 393 внесено декілька змін а частині обчислення календарної вислуги років при призначенні пенсії. Такі зміни відбулися на підставі Постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 та від 07.09.2022 № 999, які набули законної сили на день звернення позивача із заявою до органу пенсійного фонду . Тому при розгляді заяви ОСОБА_1 відповідач повинен враховувати зміни у законодавстві на час звернення позивача із відповідною заявою. Так, постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 та від 07.09.2022 № 999 внесені зміни до Постанови № 393, якими уряд чітко розмежував порядок розрахунку календарної вислуги років та порядок визначення розміру пенсії. Також Постанова № 393 доповнена п. 2-1, яким визначено, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. Таким чином, саме періоди проходження служби в органах, перечислених у п.п. 1- 2 даної постанови, зараховуються до календарної вислуги років при призначені пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органу внутрішніх справ». Загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії.

Суд зауважує, що предметом спору у цій справі є саме неправильне, на думку позивача, визначення розміру його пенсії, виходячи з календарної, а не пільгової вислуги.

При цьому постановою № 393 прямо визначено, про що зазначено і відповідачем у відзиві, що загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії.

Таким чином, розмір пенсії позивача при її призначенні мав бути розрахований, виходячи з тривалості вислуги, встановленої судовим рішенням у справі № 360/3001/21 32 роки 02 місяці.

Щодо доводів відповідача про відсутність обов`язку прийняти рішення за наслідками розгляду заяви, поданої не у встановленій формі, суд зазначає таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок 3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Суд звертає увагу відповідача на те, що позивач хоча і звернувся до управління із заявою невстановленого зразка (довільної форми) для перерахунку пенсії, проте зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а тому не розгляд заяви з цього приводу було б формалізмом.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 30.05.2018 по справі № 537/3480/17.

При цьому відповідачем фактично розглянуто заяву позивача та відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивачу, з посиланнями на відсутність правових підстав для перерахунку, а не у зв`язку з невідповідністю заяви встановленій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з пунктами 1, 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (№ рішення в ЄДРСР 54398764).

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовну заяву слід задовольнити частково та самостійно обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача, що буде повністю відповідати завданням адміністративного судочинства, шляхом:

визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неприйняття рішення про перерахунок пенсії за заявою ОСОБА_1 від 03.04.2023 № ВЕБ- 12001-Ф-С-23-063847, зареєстрованою за вх. № 2505/Л-1200-23;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 03.04.2023 № ВЕБ- 12001-Ф-С-23-063847, зареєстрованою за вх. № 2505/Л-1200-23, про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з вислуги 32 роки 02 місяці, з 13.05.2020, та виплатити заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню судом.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неприйняття рішення про перерахунок пенсії за заявою ОСОБА_1 від 03.04.2023 № ВЕБ- 12001-Ф-С-23-063847, зареєстрованою за вх. № 2505/Л-1200-23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 03.04.2023 № ВЕБ- 12001-Ф-С-23-063847, зареєстрованою за вх. № 2505/Л-1200-23, про перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з вислуги 32 роки 02 місяці, з 13.05.2020, та виплатити заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська