Справа № 500/1383/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1383/23

30 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

«зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу роботи позивача період роботи в колгоспі ім. Кутузова з 1978 по 1980 та період роботи в колгоспі Січ з 1992 по 2000 в повному обсязі та призначити пенсію за віком, згідно Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 з дати виповнення пенсійного віку, а саме 09.01.2023 і виплачувати її відповідно з проведеним розрахунком, здійсненим на підставі відповідних довідок, та на підставі записів в його трудовій книжці, та показань свідків.

визнати протиправним та скасувати:

а) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2023 р. в призначенні пенсії за віком:

б) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2023 р. в призначенні пенсії за віком;

в) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.03.2023 р. в призначенні пенсії за віком;

г) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.03.2023 р. в призначенні пенсії за віком.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 в період: - з 01.06.1978 р. по 31.12.1978 р. - з 01.01.1979 р. по 31.12.1979 р. - з 01.01.1980 р. по 31.08.1980 р. - з 04.01.1992 р. по 31.12.1992 р. - з 01.01.1993 р. по 31.12.1993 р. - з 01.01.1994 р. по 31.12.1994 р. - з 01.01.1995 р. по 31.12.1995 р. - з 01.01.1996 р. по 31.12.1996 р. - з 01.01.1997 р. по 31.12.1997 р. - з 01.01.1998 р. по 31.12.І998 р. - з 01.01.1999 р. по 31.12.1999 р. - з 01.01.2000 р. по 31.12.2000 р.»

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявами про призначення пенсії за віком. Однак рішеннями: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2023, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2023, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.03.2023, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.03.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю в позивача необхідного страхового стажу. Позивач вважає відмови у призначенні пенсії за віком протиправними, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом

Ухвалою суду від 14.04.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановивши відповідачам строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

03.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог та вказав, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.03.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить 23 роки 08 місяців 04 дні. Період роботи з 1993 року по 1999 рік враховано як робота в колгоспі, оскільки наявні розбіжності згідно з довідкою № 04-01/709 від 26.09.2022 та даними ОК-5 в частині реорганізації колгоспу «Січ» в селянську спілку «Січ».

05.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог та вказав, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.03.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить 23 роки 08 місяців 04 дні. Період роботи з 1993 року по 1999 рік враховано як робота в колгоспі, оскільки наявні розбіжності згідно з довідкою № 04-01/709 від 26.09.2022 та даними ОК-5 в частині реорганізації колгоспу «Січ» в селянську спілку «Січ».

08.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог та вказав, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача становить 26 років 06 місяці 07 днів. До страхового стажу позивача частково зарахований період роботи в колгоспі з 04.01.1992 по 28.02.2001. Часткове зарахування обґрунтовано тим, що трудова книжка колгоспника позивача належним чином неоформлена, оскільки кількість печаток і підписів не співпадає з кількістю записів у трудовій книжці.

Позивачем була надана уточнююча довідка за періоди роботи з 1993 року по 1999 рік №Б-339 від 17.10.2022, видана Комунальною архівною установою Трудовий архів Тернопільської області. У поданій довідці на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці є встановлений мінімум, який позивачем не був відпрацьований. Отже, відповідачем правомірно частково зарахований період роботи в колгоспі, оскільки ні в довідці № Б-339 від 17.10.2022 чи в будь-якому іншому, наданому позивачем документі, не містяться відомості чи з поважних причин позивач, як член колгоспу, не виконував встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави зарахувати до страхового стажу період роботи в колгоспі з 04.01.1992 по 28.02.2001 в повному обсязі (обчислення стажу проведено за фактичною тривалістю).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 14.04.2023 електронному вигляді доставлено до електронного кабінету відповідача 14.04.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 60 річного віку, 11.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви, за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 року за № 359/35961 структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2023 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком згідно Закону №1058 у зв`язку з відсутністю страхового стажу, визначеного статтею 26 цього Закону - 30 років.

Страховий стаж позивача зараховано 28 років 11 місяців 15 днів.

Позивачу не враховано стаж роботи в колгоспі Січ з 04.01.1992 по 14.06.1993 (запис №4 в трудовій книжці позивача про прийняття на роботу в колгосп Січ на підставі протоколу №1 від 10.01.1992 та запис №12 про кількість вироблених трудоднів за 1992 присутній), а в архівній довідці №04-01/785 виданої 28.10.2022 зазначені відомості, що позивача прийнято на роботу в будівельну бригаду колгоспу Січ 16 липня 1993 (протокол №7 правління колгоспу) та в члени колгоспу з 1 липня 1993 року (протокол №2 засідання загальних зборів членів колгоспу Січ від 16 серпня 1993 року). Також не було враховано період з 01.10.2022 по 31.12.2022 - догляд за пенсіонером.

25.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області згідно поданої позивачем заяви від 25.01.2023 відповідно до частини 3 статті 24 Закону № 1058 з метою зарахування неповних місяців, було визначено суму доплати в розмірі 15740,26 грн за період з березня 2015 року по січень 2016 року.

Дана сума доплати була оплачена позивачем, та надано відомості від Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА про сплату страхових внесків (догляд за пенсіонером) за період з 01.10.2023 по 31.12.2023.

15.02.2023 позивач повторно звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком.

23.02.2023 за результатами поданої заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Страховий стаж позивача зараховано 26 років 6 місяців 7 днів.

До загального страхового стажу позивача не зараховано:

1) період роботи в колгоспі ім. Кутузова з 01.08.1983 по 31.12.1983 (запис №2 в трудовій книжці про прийняття позивача на роботу в колгоспі ім.Кутузова, згідно протоколу №10 від 15.08.1983 присутній)

2) період роботи в колгоспі Січ з 04.01.1992 по 28.02.2021, оскільки в трудовій книжці позивача невірно зазначена дата народження, а саме 1962 р. та відомості про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів не завірені підписами та печатками.

Вищезгаданий період частково зарахований згідно довідки від 17.10.2022 № Б-339, виданої КАУ Трудовий архів, оскільки неналежно оформлені відомості в трудовій книжці про відпрацьований мінімум вихододнів.

Період роботи позивача в колгоспі Січ зараховано частково з 15.06.1993 р. по 15.11.1999 р.:

1) з 15.06.1993 р. по 15.06.1997 р. - 4 р. 0 міс. 1 дн.

2) з 15.09.1997 р. по 15.10.1997 р. - 0 р. 1 міс. 1 дн.

3) з 01.05.1998 р. по 15.05.1998 р. - 0 р. 0 міс. 15 дн.

4) з 01.10.1998 р. по 15.10.1998 р. - 0 р. 0 міс. 15 дн.

5) з 15.02.1999 р. по 15.05.1999 р. - 0 р. 3-міс. 1 дн.

6) з 01.07.1999 р. по 15.07.1999 р. - 0 р. 0 міс. 15 дн.

7) з 01.09.1999 р. по 05.09.1999 р. - 0 р. 0 міс. 5 дн.

8) з 01.10.1999 р. по 20.10.1999 р. - 0 р. 0 міс. 20 дн.

9) з 01.11.1999 р. по 15.11.1999 р. - 0 р. 0 міс. 15 дн.

Відповідно до висновків про неправильний запис в трудовій книжці позивача, а саме дата народження « 1962 р.» позивачем у встановленому порядку проведено запис про зміну в даті народження з « 1962 р.» на дату « 09.01.1963» відповідно до його паспортних даних.

28.02.2023 позивач повторно звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком у зв`язку з внесенням запису в трудовій книжці про зміну в даті народження.

07.03.2023 за результатами поданої заяви від 28.02.2023 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

Страховий стаж позивача зараховано 25 років 11 місяців 21 день.

До стажу роботи позивача не враховані період роботи:

1) в колгоспі ім. Кутузова з 01.08.1983 р. по 31.12.1983 р. (запис в трудовій книжці №2, протокол №10 від 15.08.1983 р.)

2) в колгоспі Січ з 04.01.1992 р. по 30.06.1993 р.

3) період роботи в колгоспі Січ з 04.01.1992 р. по 28.02.2021р. зараховано частково:

- з 01.07.1993 р. по 31.12.1993 р. - 0 р. 2 міс. 15 дн.

- з 01.01.1994 р. по 16.01.1994 р. - 0 р. 0 міс. 16 дн.

- з 17.01.1994 р. по 15.06.1997 р. - 3 р. 4 міс. 29 дн.

- з 15.09.1997 р. по 15.10.1997 р. - 0 р. 1 міс. 1 дн.

- з 01.05.1998 р. по 15.05.1998 р. - 0 р. 0 міс. 15 дн.

- з 01.10.1998 р. по 15.10.1998 р. - 0 р. 0 міс. 15 дн.

- з 01.05.1999 р. по 27.05.1999 р. - 0 р. 0 міс. 27 дн.

- з 01.07.1999 р. по 19.07.1999 р. - 0 р. 0 міс. 19 дн.

- з 01.09.1999 р. по 05.09.1999 р. - 0 р. 0 міс. 5 дн.

- з 01.10.1999 р. по 20.10.1999 р. - 0р. 0 міс 20 дн.

21.03.2023 позивач в черговий раз звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком, надавши до документів новий документ, а саме довідку від ПОП Весна-Агро №45 від 10.03.2023 взамін на довідку від ПОП Весна-Агро №2 від 10.01.2023, оскільки в довідці №2 від 10.01.2023 у відомостях про кількість відпрацьованих трудоднів та книги обліку трудового стажу і оплати праці було допущена помилка в записі графа №29, 1983 р. - не заповнений запис про відпрацьовані трудодні, а помилково занесено запис в графу №28 - 1982 р. (той період, коли позивач проходив службу в армії), що призвело до не зарахування стажу роботи позивача на період з 01.08.1983 по 31.12.1983.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.03.2023 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з аналогічних підстав. До страхового стажу зараховано 23 роки 8 місяців 4 дні.

До стажу роботи позивача в колгоспі ім. Кутузова частково зарахований період роботи в 1978 р., 1979 р., 1980 р.:

- з 01.06.1978 р. по 31.12.1978 р. - 0 р. 3 міс. 5 дн.

- з 01.01.1979 р. по 31.12.1979 р. - 0 р. 3 міс. 6 дн.

- з 01.01.1980 р. по 31.08.1980 р. - 0 р. 5 міс. 8 дн.

Стаж роботи в колгоспі "Січ в період з 04.01.1992 р. по 31.07.1993 р. не зараховано.

Стаж роботи в колгоспі Січ в період з 1993 р. по 2000 р. зараховано частково:

- з 15.06.1993 р. по 31.12.1993 р. - 0 р. 2 міс. 19 дн.

- з 01.01.1994 р. по 31.12.1994 р. - 0 р. 4 міс. 15 дн.

- з 01.01.1995 р. по 31.12.1995 р. - 0 р. 4 міс. 21 дн.

- з 01.01.1996 р. по 31.12.1996 р. - 0 р. 7 міс. 0 дн.

- з 01.01.1997 р. по 31.12.1997 р. - 0 р. 4 міс. 10 дн.

- з 01.01.1998 р. по 31.12.1998 р. - 0 р. 2 міс. 28 дн.

- з 01.01.1999 р. по 31.12.1999 р. - 0 р. 2 міс. 8 дн.

Позивач вважає, що відповідач здійснив неправильний розрахунок роботи в колгоспі ім. Кутузова з 01.06.1978 по 23.07.1980 та в колгоспі Січ з 04.01.1992 по 28.01.2001, не враховуючи записи в трудовій книжці позивача, а саме порахувавши фактично вироблені трудодні, а не в повному обсязі за кожен рік, мотивуючи неналежним оформленням трудової книжки. За обставин правильного розрахунку стажу роботи позивача з урахуванням записів в його трудовій книжці, страховий стаж становить більше 30 років, що дає право в призначенні пенсії за віком.

Долучив до позову завірені органом місцевого самоврядування свідчення осіб які працювали з позивачем у спірні періоди.

Позивач вважаючи дії відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком протиправними, звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові відносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення, у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХП (далі Закон № 1788-ХП), Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 105 8-VI (далі Закон 1058-VI) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 26 Закону 1058-VI визначено умови призначення пенсії за віком, а саме передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

Враховуючи вище зазначене, підставою для призначення пенсії за віком позивачу необхідно мати наявність двох умов: наявність віку та страхового стажу роботи.

Як свідчать матеріали справи, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто для призначення пенсії йому на момент звернення для призначення пенсії за віком після досягнення 60 років необхідно мати страхового стажу не менше 30 років.

Судом встановлено, що 11.01.2023 позивач вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком рішенням від 20.01.2023, послалось на відсутність у позивача страхового стажу, визначеного статтею 26 цього Закону - 30 років. Разом з тим, до страхового стажу позивача зараховано 28 років 11 місяців 15 днів.

Так, до страхового стажу позивача не враховано стаж роботи в колгоспі Січ з 04.01.1992 р. по 14.06.1993 р. (запис №4 в трудовій книжці позивача про прийняття на роботу в колгосп Січ на підставі протоколу №1 від 10.01.1992 р. та запис №12 про кількість вироблених трудоднів за 1992 р. присутній), а в архівній довідці №04-01/785 виданої 28.10.2022 зазначені відомості, що позивача прийнято на роботу в будівельну бригаду колгоспу Січ 16 липня 1993 р. (протокол №7 правління колгоспу) та в члени колгоспу з 1 липня 1993 року (протокол №2 засідання загальних зборів членів колгоспу Січ від 16 серпня 1993 р.). Також не було враховано період з 01.10.2022 по 31.12.2022 - догляд за пенсіонером.

25.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про зарахування неповних місяців до страхового стажу як повних місяців за період з березня 2015 по січень 2016 відповідно до частини 3 статті 24 Закону № 1058.

25.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області згідно поданої позивачем заяви від 25.01.2023 відповідно до частини 3 статті 24 Закону № 1058, було визначено суму доплати в розмірі 15750,26 грн за період з березня 2015 по січень 2016.

Дана сума доплати була оплачена позивачем, що підтверджується квитанцією від 25.01.2023, а також до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшли відомості від Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА про сплату страхових внесків (догляд за пенсіонером) за період з 01.10.2023 по 31.12.2023.

Відповідно до статті 24 Закону України №1058-ІV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:

ТП = Св : В, де:

ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;

Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, враховуючи, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2023, яким позивачу до стажу зараховано 28 років 11 місяців 15 днів, а також сплату позивачем страхових внесків за період з березня 2015 по січень 2016, та відомості від Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА про сплату страхових внесків (догляд за пенсіонером) за період з 01.10.2023 по 31.12.2023, у позивача були усі підстави для призначення пенсії за віком.

В даному випадку є підстави стверджувати про наявність "законних сподівань" у позивача на призначення пенсії за віком станом на 25.01.2023, оскільки із врахуванням встановлених обставин його страховий стаж був не менший ніж 30 років.

Однак, в подальшому позивач тричі звертався із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058.

За результатами розгляду його заяв рішеннями: Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2023, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.03.2023 та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.03.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю у позивача страхового стажу.

При цьому, кожним наступним рішенням до стажу позивача зараховано все меншу кількість періодів.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2023 позивачу до загального трудового стажу не зараховано:

- період роботи в колгоспі ім. Кутузова з 01.08.1983 по 31.12.1983 (запис №2 в трудовій книжці про прийняття позивача на роботу в колгоспі ім.Кутузова, згідно протоколу №10 від 15.08.1983 р. присутній);

- період роботи в колгоспі Січ з 04.01.1992 по 28.02.2021, оскільки в трудовій книжці позивача невірно зазначена дата народження, а саме 1962 р. та відомості про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів не завірені підписами та печатками.

період роботи в колгоспі Січ частково зарахований згідно довідки від 17.10.2022 № Б-339, виданої КАУ Трудовий архів, оскільки неналежно оформлені відомості в трудовій книжці про відпрацьований мінімум вихододнів.

З метою усунення недоліків вказаних у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2023, позивачем у встановленому порядку проведено запис про зміну в даті народження з « 1962 р.» на дату « 09.01.1963» відповідно до його паспортних даних.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 07.03.2023 позивачу до загального трудового стажу не зараховано періоди роботи:

- в колгоспі ім. Кутузова з 01.08.1983 р. по 31.12.1983 р. (запис в трудовій книжці №2, протокол №10 від 15.08.1983 р.)

- в колгоспі Січ з 04.01.1992 р. по 30.06.1993 р.

період роботи в колгоспі Січ з 04.01.1992 по 28.02.2021 зараховано частково.

З метою усунення недоліків вказаних у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.03.2023, позивач в черговий раз звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком, надавши до документів новий документ, а саме довідку від ПОП Весна-Агро №45 від 10.03.2023 взамін на довідку від ПОП Весна-Агро №2 від 10.01.2023, оскільки в довідці №2 від 10.01.2023 у відомостях про кількість відпрацьованих трудоднів та книги обліку трудового стажу і оплати праці було допущена помилка в записі графа №29, 1983 р. - не заповнений запис про відпрацьовані трудодні, а помилково занесено запис в графу №28 - 1982 р. (той період, коли позивач проходив службу в армії), що призвело до не зарахування стажу роботи позивача на період з 01.08.1983 по 31.12.1983.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.03.2023 позивачу до загального трудового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі "Січ з 04.01.1992 р. по 31.07.1993 р.

Період роботи позивача в колгоспі ім. Кутузова 1978 р., 1979 р., 1980 р та в колгоспі Січ з 1993 р. по 2000 р. зараховано частково.

Зараховуючи позивачу частково трудовий стаж в колгоспі ім. Кутузова та в колгоспі Січ відповідачі враховували фактично вироблені трудодні, оскільки в трудовій книжці неналежно оформлені відомості про відпрацьований мінімум вихододнів, а надані позивачем документи не містяться відомості чи з поважних причин позивач, як член колгоспу, не виконував встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 30.07.1980 слідує, що позивач в період з 24.07.1980 по 01.11.1991 працював ім. Кутузова; з 04.01.1992 по 28.02.2001 працював в колгоспі «Січ».

Крім того, трудова книжка колгоспника містить записи з інформацією про прийнятий колгоспом трудовий мінімум участі в громадському господарстві, а також про фактичне виконання позивачем річного мінімуму трудової участі, які внесені до трудової книжки на підставі особового рахунку за період з 1978 по 1981 та з 1983 по 2000 роки.

В період з 28.06.1981 по 05.05.1983 позивач проходив військову строкову службу, що підтверджується довідкою Тернопільського районного ТЦК та соціальної підтримки від 11.01.2023 №9.

На підтвердження страхового стажу позивачем надано ряд архівних довідок.

Так, згідно довідки архівного відділу №7 від 28.10.2022 р. № 04-01/785 протоколом №7 правління колгоспу «Січ» від 16 липня 1993 року гр. ОСОБА_1 прийнято на роботу в будівельну бригаду. Протоколом №2 засідання загальних зборів членів колгоспу «Січ» від 10 серпня 1993 року гр. ОСОБА_1 прийнято в члени колгоспу з 01 липня 1993 року.

Згідно довідки комунальної архівної установи Трудовий архів від 27.10.2022 р. №97-339 у документах архівного фонду сільськогосподарського товариства власників земельних та майнових паїв «Січ» с. Гвардійське , Теребовлянського району Тернопільської області у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1993-1999 роки є відомості про оплату праці гр. ОСОБА_1 .

Згідно довідки архівного відділу №7 від 28.10.2022 № 04-01/783 протоколом № 3 засідання зборів уповноважених членів колгоспу ім.Кутузова від 21 липня 1980 року гр. ОСОБА_1 прийнято у члени колгоспу згідно поданої заяви.

Також позивачем надано довідки видані ПОП Весна-Агро яке є правонаступником когоспу ім. Кутузова №45 від 10.03.2023 та №2 від 10.01.2023, які містять відомості про кількість вироблених трудоднів та книги обліку трудового стажу і оплати праці позивачем в період з 1978 по 1991 роки, які видані на підставі обліку трудового стажу і оплати праці за 1978- 1981 та 1983-1991 роки.

Крім того, з метою підтвердження страхового стажу позивачем надано до суду письмові пояснення свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які знають позивача по спільній роботі у колгоспі «Січ».

Згідно письмових пояснень свідків встановлено, що у спірний період вони працювали з позивачем в колгоспі «Січ. Підтвердили, що позивач в період з травня 1992 по 2000 роки працював в колгоспі «Січ» в складі будівельної бригади, також підвередили той факт, що рішеннями правління колгоспу та загальних зборів колгоспників проводилось зарахування стажу колгоспників в повному обсязі, як рік трудової діяльності, працівникам які не виконали річний мінімум трудової діяльності.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 56 Закону №1788-XII передбачено, зокрема, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру, тривалості роботи і перерв. При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в тому разі, якщо не встановлювався мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника.

Відповідно до пункту 2 Основних положень трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

У трудовій книжці колгоспника позивача зазначено про кількість відроблених людиноднів за рік в господарстві, тобто кількість відроблених трудоднів (або людиноднів), а також встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік.

Згідно пункту 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

При цьому при розрахунку стажу роботи позивача відповідачами враховано відсутність відомостей чи з поважних причин позивач, як член колгоспу, не виконував встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві в колгоспі «Січ» та колгоспі ім. Кутузова.

Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людино-днів ділиться на 25,4.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано.

Суд зауважує, що у позивача наявна трудова книжка колгоспника, яка дає можливість встановити характер роботи позивача в колгоспі та безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі.

Наявність інших довідок на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Відтак, дії відповідачів щодо не зарахування в повному обсязі стажу роботи в колгоспі позивача за наявними в трудовій книжці записами є такими, що тягнуть за собою несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів позивача.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Також, суд зважає на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.11.2020 у справі № 677/831/17, так Верховний Суд звернув увагу на те, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. При цьому витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу.

Відповідачі, маючи низку повноважень, визначених ч.1 ст. 64 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинило, поклавши весь тягар відповідальності на позивача

Суд враховує, що позивач вжив усіх можливих заходів для підтвердження трудового стажу.

Суд вважає, що у відповідачів були у наявності всі необхідні документи для прийняття рішення про призначення позивачу пенсії за віком, також враховує те, що станом на 25.01.2023 на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2023 та сплати страхових внесків, у позивача були всі законні підстави на призначення пенсії за віком.

За таких обставин, суд вважає за можливе здійснити розрахунок трудового стажу позивача за записами, що містяться в трудовій книжці колгоспника, враховуючи також те, що відповідачем не оспорюється праця позивача в колгоспі, а незарахування відповідачем до стажу роботи позивача всього періоду роботи в колгоспі, зарахувавши фактично вироблені трудодні, а не в повному обсязі за кожен рік мотивуючи неналежним оформленням трудової книжки є безпідставним, оскільки такий стаж роботи позивача підтверджений трудовою книжкою колгоспника.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про протиправність рішень:

Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2023 в призначенні пенсії за віком, в частині незарахування стажу роботи в колгоспі Січ з 04.01.1992 р. по 14.06.1993;

Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2023 в призначенні пенсії за віком;

Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.03.2023 в призначенні пенсії за віком;

Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.03.2023 в призначенні пенсії за віком.

Для захисту прав позивача необхідно задовольнити і похідні позовні вимоги та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу період роботи позивача з 01.06.1978 по 31.08.1980 в колгоспі ім. Кутузова та 04.01.1992 по 31.12.2000 в колгоспі «Січ».

Щодо вимоги позивач про призначення пенсії за віком, суд виходить з наступного.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту", у розумінні статті 13 Конвенції, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у рішенні від 16.09.2015 по справі №21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пенсії за віком відповідачі діяли необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію позивачу за віком.

Однак, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 11.01.2023 на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 10.04.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати:

рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.01.2023 в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , в частині незарахування до страхового стажу період роботи в колгоспі Січ з 04.01.1992 по 14.06.1993;

рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2023 в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.03.2023 в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29.03.2023 в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.1978 по 31.08.1980 в колгоспі ім. Кутузова та 04.01.1992 по 31.12.2000 в колгоспі «Січ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 11.01.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 134,20 грн (сто тридцять чотири гривні двадцять копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 134,20 грн (сто тридцять чотири гривні двадцять копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 134,20 грн (сто тридцять чотири гривні двадцять копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 134,20 грн (сто тридцять чотири гривні двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 30 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Баб`юк П.М.