Справа № 140/2031/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/2031/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі відповідач ГУ НП у Волинській області) про визнання протиправним та скасування наказу від 12.01.2023 № 78/в Про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора сектору кадрового забезпечення Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та виконання інших заходів, запропонованих дисциплінарною комісією.

Ухвалою суду від 20.02.2023 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 КАС України ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником відповідача разом із відзивом подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду. Клопотання мотивоване тим, що з оскаржуваним наказом позивач ознайомився 18.01.2023, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до частини тертьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

З посиланням на норми чинного законодавства зазначає, що у даному випадку повинна застосовуватись норма спеціального закону, яким є Дисциплінарний статут. Позивач звернувся із даним позовом до суду 10.02.2023, тобто із порушенням строків звернення до суду, визначених статтею 31 Закону. З цих підстав просить клопотання задовольнити.

13.03.2023 позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування якої позивач зазначив, що причинами пропуску звернення до суду є те, що він в період з 30.01.2023 по 03.02.2023 та з 06.02.2023 по 15.02.2023 проходив лікування, що підтверджується відповідними довідками. Вважає, що наведені обставини є поважними, та просить поновити строк звернення до суду.

Представник відповідача проти поновлення строку звернення до суду заперечила, вказавши на ту обставину, що позивач проходив лікування амбулаторно, що не позбавляло його можливості вчасного звернення до суду.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача та заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання представника відповідача до задоволення не підлягає, а заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частинами першою, третьою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи позивач був ознайомлений із оскаржуваним наказом 18.01.2023, а з позовом звернувся 10.02.2023, тобто із пропуском звернення до суду визначеного статтею 31 Дисциплінарного статуту.

Згідно з статтею 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Процесуальний закон пов`язує строк звернення до суду із тим, коли саме особі стало відомо про порушення його прав, свобод та інтересів.

Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Позивач як на поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом вказує на те, що перебував на лікуванні у зв`язку з незадовільним станом здоров`я та такий період припав на період закінчення строків звернення до суду.

На думку суду, такі твердження заслуговують на увагу, оскільки перебування позивача на лікуванні є поважною причиною пропуску звернення до суду.

Крім цього при вирішенні даних питань суд враховує те, що різними нормативними актами встановлені різні строки звернення до суду з даною категорією справ, що може викликати неоднозначне тлумачення закону та порядок їх застосування, та впливати на розуміння особою строків звернення до суду. Крім того, строк звернення до суду визначений Дисциплінарним Статутом є незначним, що може впливати на право особи належно та ефективно захистити свої права у разі їх порушення зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Також у даному випадку суд враховує те, що позивачем строк звернення до суду пропущено лише на декілька днів.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22.10.1996, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980).

У рішенні по справі Іліан проти Туреччини ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв`язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13.01.2000р. Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, зазначені рішення Європейського суду свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що причини пропуску строку звернення до адміністративного суду є поважними та вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та поновити строк звернення до адміністративного суду із даним позовом, та в свою чергу відмовити в задоволені клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 122, 243, 248, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

Заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду за його позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу та поновити даний строк.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк