Справа № 380/2912/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2912/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оформлену листом від 19.05.2022 № 6212-5199/К-55/8-1300/22, щодо поновлення ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2020;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непоновлення, ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.12.2020 пенсії на картковий рахунок № НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 , відкритий в Акціонерному товаристві Райффайзен Банк;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію на картковий рахунок № НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 , відкритий в Акціонерному товаристві Райффайзен Банк.

Позивачка в обґрунтування позову в позовній заяві зазначає, що є пенсіонеркою за віком і перебуває на обліку у Пенсійному фонді України з 01.02.1994. З вересня 2018 року позивачка проживає за кордоном, у Великій Британії. До 16.11.2020 ОСОБА_1 отримувала пенсію на належний їй картковий рахунок відкритий в Публічному Акціонерному Товаристві Райффайзен Банк Аваль. Однак, після 16.11.2020 виплата пенсії на вказаний рахунок припинилась. У вересні 2021 року під час візиту в Україну, ОСОБА_2 , яка є довіреною особою ОСОБА_1 , написала та надіслала до органу пенсійного фонду електронне звернення. На це звернення позивачка отримала відповідь, у якій зазначено що виплата пенсії з 01.12.2020 переведена на поштове відділення м. Львова №11. У зазначеному поштовому відділенні повідомили, що якщо пенсію не забирали більше року, то така не видається і слід звертатись в органи пенсійного фонду. Представник позивача на підставі довіреності посвідченої 14.01.2022 третім секретарем з консульських питань Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про поновлення виплати пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом відмовило у поновленні виплати пенсії, мотивуючи це тим, що позивачці необхідно звернутись особисто. Позивачка вважає, що в екстремальних умовах війни Пенсійний фонд України повинен з розумінням та підтримкою віднестись до перешкод на шляху пенсіонерів, які з поважних та об`єктивних причин не можуть особисто звернутись до органів Пенсійного фонду в Україні і впровадити альтернативні методи ідентифікації особи. Тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що відповідно до матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. Виплата пенсії проводилася через банківську установу АТ Райффайзен Банк Аваль. Відповідно до інформації АТ Райффайзен Банк Аваль про пенсіонерів, пенсії яких одержуються за довіреністю більше, як один рік, або не одержують пенсію з поточного рахунку більше, як один рік, Головне управління листом від 27.07.2021 № 1300-5209-8/66562 повідомило ОСОБА_1 про необхідність подання заяви для продовження виплати пенсії.

Оскільки станом на грудень 2020 року вищезазначену заяву до Головного управління ОСОБА_1 не подано, виплата пенсії з 01.12.2020 року переведена на поштове відділення № 11 м. Львова.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством. Водночас, у разі здійснення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку AT Укрпошта відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі неотримання пенсіонером призначеної пенсії протягом шести місяців підряд. Відповідно до щомісячно наданих звітів поштового відділення, пенсію ОСОБА_1 не отримувала за період з 01.12.2020 по 31.05.2021. Відповідно з 01.06.2021 виплату пенсії ОСОБА_1 припинено. Зазначив, що підставою для вчинення дій, спрямованих на поновлення виплати пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду в установленому порядку особисто або через законного представника. Попри наявність у ОСОБА_1 права на поновлення виплати пенсії як особі, яка виїхала на постійне місце проживання за кордон, це не позбавляє її обов`язку подачі документів для поновлення виплати пенсії відповідно до вимог Порядку № 22-1 та Закону № 1058. Тому, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.02.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим 08.08.2002 Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області. Реєстраційний номер облікової картки платник податків № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком і перебуває на обліку у Пенсійному фонді України з 01.02.1994 (пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 , видане 20.06.1994).

Виплата пенсії проводилася через банківську установу АТ Райффайзен Банк Аваль.

Відповідно до інформації АТ Райффайзен Банк Аваль про пенсіонерів, пенсії яких одержуються за довіреністю більше, як один рік, або не одержують пенсію з поточного рахунку більше, як один рік, Головне управління листом від 27.07.2021 № 1300-5209-8/66562 повідомило ОСОБА_1 про необхідність подання заяви для продовження виплати пенсії.

Оскільки станом на грудень 2020 року вищезазначену заяву до Головного управління ОСОБА_1 не подано, виплата пенсії з 01.12.2020 року переведена на поштове відділення № 11 м. Львова.

ОСОБА_1 не отримувала пенсійні виплати за період з 01.12.2020 по 31.05.2021, відтак Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.06.2021 припинило виплату пенсії ОСОБА_1 .

Позивачка зазначила, що не мала можливості знімати кошти зі свого рахунку, оскільки у листопаді 2019 року банківська картка ОСОБА_1 та доступ до банківського особистого кабінету онлайн були заблоковані через технічні причини.

У серпні 2021 року представником позивача відновлено онлайн доступ до рахунку позивачки.

У вересні 2021 року представник позивача звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області органу пенсійного фонду, щодо виплати пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 06.10.2021 відмовило у поновленні виплати пенсії та повідомило, що для відновлення виплати пенсії позивачці належить особисто звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісний центр) із відповідною заявою та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання, реєстрації.

ОСОБА_1 повторно 24.04.2022 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, шляхом надсилання звернення на електронну пошту відповідача, у якому просила відновити виплату пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.05.2022 відмовлено у відновленні виплат пенсії з тих підстав, що для поновлення пенсії їй потрібно особисто звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з заявою та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації).

10.11.2022 та повторно 19.12.2022 представник позивача на підставі довіреності посвідченої 14.01.2022 третім секретарем з консульських питань Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії та зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей 07.02.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області з відповідними заявами щодо поновлення виплати пенсії позивачки.

На зазначені заяви представник позивачки, отримала відповіді від 07.12.2022 №17825-18092/К-55/8-1300/22 та від 16.01.2023 №978-20295/К-55/8-1300/23 про відмову щодо поновлення виплати пенсії з обґрунтуванням, аналогічним до попереднього.

Не погоджуючись з відмовою відповідача та вважаючи її протиправною, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже, суд погоджується з позивачем, що він як громадянин України, має право на виплату призначеної йому пенсії незалежно від фактичного місця проживання.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 812/564/18, що в силу частини 5 статті 242 КАС України застосовується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернувся представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності із особистою заявою ОСОБА_3 про поновлення пенсії.

Втім, на вказане звернення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 24.09.2021 № 13644-12619/І-55/8-1300/21 повідомило позивача, що для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) з документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації).

Надаючи оцінку такому твердженню відповідача, суд виходить з наступного.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 N 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

За змістом пунктів 1.1, 1.3 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, законодавцем передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Вимога пенсійного органу щодо особистого звернення позивача з заявою про поновлення виплати пенсії ставить його право на соціальний захист в залежність від місця проживання (перебування), що є неприпустимим, а також суперечить інституту представництва на підставі довіреності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №757/12134/14-а, від 11.07.2019 у справі № 812/564/18, від 01.10.2019 у справі № 826/3943/16, від 05.02.2020 у справі 501/28/17, від 03.09.2020 у справі № 213/2704/16-а.

За таких обставин, твердження відповідача про порушення позивачем вимог Порядку № 22-1 та необхідності особисто звернутися з заявою про поновлення пенсії, суд вважає безпідставним, а відмову щодо розгляду заяви про поновлення виплати пенсії позивачу, мотивовану такими підставами, протиправною.

Суд вважає за доцільне зауважити, що відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (чинній станом на день звернення із заявою про поновлення виплати та перерахунку пенсії) реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. При цьому, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Відтак, проживаючи за кордоном, громадяни України мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим 08.08.2002 Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області. ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком і перебуває на обліку у Пенсійному фонді України з 01.02.1994 (пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 , видане 20.06.1994).

Представник позивача звернулась із заявою від 09.11.2022 до якої долучила документи для поновлення виплати пенсії, зокрема копії електронних звернень ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.09.2021, від 04.10.2021, від 24.04.2022, копію паспорта ОСОБА_1 та копію довіреності від 19.05.2022.

Однак, відповідач вважає, що позивач має особисто звернутись до будь-якого відділу обслуговування громадян із заявою та паспортом, або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації).

Суд зазначає, що під особистим зверненням пенсіонера про поновлення виплати пенсії слід розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії та подання необхідних документів, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонером до відповідача.

Позиція відповідача стосовно того, що особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в пенсійний фонд тільки ним особисто не просто звужує конституційне право на звернення до УПФ через уповноваженого представника, а й взагалі унеможливлює/нівелює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.

Слід зазначити, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

В даному випадку, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати без повернення до України.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним наголосити, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, позбавляючи громадян України гарантованого права на отримання пенсії з формальних підстав.

Тому, суд дійшов висновків про визнання протиправною бездіяльність ГУПФУ у Львівській області щодо поновлення, нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2020.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

Щодо позовних вимог в частині поновлення нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.12.2020 пенсії на картковий рахунок № НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 , відкритий в Акціонерному товаристві Райффайзен Банк, суд зазначає таке.

З пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 вбачається, що Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені.

Наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009.

У постанові від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21 Верховний Суд сформував висновок про те, що подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 та від 16.12.2020 № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку № 22-1.

Отже, подання заяви про виплату пенсії на банківський рахунок лише особисто призведе до парадоксальної ситуації, за якої заяви про поновлення пенсії можуть подавати представники пенсіонерів, а заяви про виплату пенсії на банківський рахунок лише особисто пенсіонери.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що подання заяви про виплату пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом.

Суд вважає, що посилання відповідача на необхідність подання заяви про виплату пенсії лише особисто пенсіонером є проявом «правового пуризму», наслідком чого є обмеження конституційного права особи на належний соціальний захист.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача, судом враховується принцип верховенства права щодо гарантування права, визначеного статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та принцип ефективності судового захисту, відтак слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити нарахування та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , з 01.12.2020 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 , відкритий в Акціонерному товаристві Райффайзен Банк.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію на картковий рахунок № НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 , відкритий в Акціонерному товаристві Райффайзен Банк суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Відтак зазначена позовна вимога заявлена позивачкою передчасно, оскільки оцінка факту виплати позивачці на той чи інший рахунок може бути надана лише після проведення пенсійним органом нарахування пенсії.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з урахуванням обсягу задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду з цим позовом.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів, вул. Митрополита Андрея 10; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо поновлення, нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити нарахування та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 , з 01.12.2020 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 , відкритий в Акціонерному товаристві Райффайзен Банк.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Грень Н.М.