Справа № 460/1471/23
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/1471/23 пров. № А/857/4011/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 460/1471/23 (головуюча суддя Недашківська К.М., м. Рівне) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив: а) визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 періодів роботи та заробітку у: ООО «Содружество-Райдужний-2» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 25.01.2000 по 31.12.2005, з 16.04.2006 по 31.12.2008, 16.02.2009 по 31.12.2009, з 09.03.2010 по 09.07.2010; ООО «Недра» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 01.03.2012 по 20.08.2012, з 21.08.2012 по 16.01.2013, 17.01.2013 по 21.10.2013, з 09.12.2013 по 11.09.2014, з 06.10.2014 по 21.05.2015, з 22.05.2015 по 19.05.2016;

б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.07.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням: стажу та періодів роботи в ООО «Содружество-Райдужний-2» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 25.01.2000 по 31.12.2005, з 16.04.2006 по 31.12.2008, з 16.02.2009 по 31.12.2009, з 09.03.2010 по 09.07.2010 та в ООО «Недра» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 01.03.2012 по 20.08.2012, з 21.08.2012 по 16.01.2013, 17.01.2013 по 21.10.2013, з 09.12.2013 по 11.09.2014, з 06.10.2014 по 21.05.2015, з 22.05.2015 по 19.05.2016; заробітної плати, визначеної в архівній довідці архівного відділу адміністрації міста Радужний (Ханти- Мансійського автономного округу - югра, Тюменської області російської федерації) №353-Ф/03 від 02.08.2021 про суму заробітної плати ОСОБА_1 за період з 2000 року по 2008 рік в ООО «Содружество-Райдужний-2» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) та в довідці ООО «Недра» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) №70 від 29.06.2021 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 2012 року по 2016 рік в ООО «Недра».

Рішенням від 07 лютого 2023 року Рівненський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у ООО «Содружество-Райдужний-2» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 01.01.2004 по 31.12.2005, з 16.04.2006 по 31.12.2008, 16.02.2009 по 31.12.2009, з 09.03.2010 по 09.07.2010; ООО «Недра» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 01.03.2012 по 20.08.2012, з 21.08.2012 по 16.01.2013, 17.01.2013 по 21.10.2013, з 09.12.2013 по 11.09.2014, з 06.10.2014 по 21.05.2015, з 22.05.2015 по 19.05.2016.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у ООО «Содружество-Райдужний-2» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 01.01.2004 по 31.12.2005, з 16.04.2006 по 31.12.2008, 16.02.2009 по 31.12.2009, з 09.03.2010 по 09.07.2010; ООО «Недра» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 01.03.2012 по 20.08.2012, з 21.08.2012 по 16.01.2013, 17.01.2013 по 21.10.2013, з 09.12.2013 по 11.09.2014, з 06.10.2014 по 21.05.2015, з 22.05.2015 по 19.05.2016.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 з 01.07.2022 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періодів роботи в ООО «Содружество-Райдужний-2» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 01.01.2004 по 31.12.2005, з 16.04.2006 по 31.12.2008, з 16.02.2009 по 31.12.2009, з 09.03.2010 по 09.07.2010 та в ООО «Недра» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 01.03.2012 по 20.08.2012, з 21.08.2012 по 16.01.2013, 17.01.2013 по 21.10.2013, з 09.12.2013 по 11.09.2014, з 06.10.2014 по 21.05.2015, з 22.05.2015 по 19.05.2016; та заробітної плати, визначеної у архівній довідці архівного відділу адміністрації міста Радужний (Ханти- Мансійського автономного округу- югра, Тюменської області російської федерації) №353-Ф/03 від 02.08.2021 про суму заробітної плати ОСОБА_1 за період з 2000 року по 2008 рік в ООО «Содружество-Райдужний -2» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) та в довідці ООО «Недра» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) №70 від 29.06.2021 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 2012 року по 2016 рік в ООО «Недра».

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Також суд стягнув на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Рівненській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що немає підстав для зарахування стажу роботи в російській федерації до страхового стажу, оскільки доказів про сплату внесків до Пенсійного фонду за період такої роботи довідки про заробітну плату позивача не містять.

Крім того, до заробітної плати за періоди роботи на Крайній Півночі до 01.01.1992 для призначення пенсій відповідна надбавка та районні коефіцієнти враховуються, а за час після цієї дати - ні. Згідно з листом архівного відділу адміністрації міста Радужний Ханти-Мансійського автономного округу від 02.08.2021 №353-Ф/05-03 архів не наділений повноваженнями проводити будь-які підрахунки та виключення даних, а орган Пенсійного фонду України не має повноваження самостійно змінювати суми, зазначені в довідці про заробітну плату.

Відтак, пенсійний орган правомірно не зарахував спірні періоди роботи позивача в рф до його страхового стажу при призначенні пенсії.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує її доводи, просить залишити апеляційну скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що позивач з 28 квітня 2021 року отримує пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач з листів Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області від 15.12.2021, від 15.04.2022, від 19.12.2022 дізнався про визначення його страхового стажу станом на 31.12.2020, який становить 22 роки 4 місяці 11 днів, та не врахування до страхового стажу періодів роботи у російській федерації.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, виходив з протиправності дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи в російській федерації та довідок про заробітну плату за ці періоди. Водночас суд відмовив у частині позовних вимог за період з 25.01.2000 по 31.12.2003, оскільки пенсійний орган врахував цей період при призначенні пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд першої інстанції ретельно дослідив трудову книжку серії НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як основний документ про трудову діяльність позивача, та встановив, що така містить наступні записи про періоди його роботи в російській федерації, зокрема:

- ООО «Содружество-Райдужний -2» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 25.01.2000 року по 31.12.2005 року, з 16.04.2006 по 31.12.2008року, 16.02.2009 року по 31.12.2009 року, з 09.03.2010 року по 09.07.2010 року;

- ООО «Недра» (Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області російської федерації) з 01.03.2012 року по 20.08.2012 року, з 21.08.2012 року по 16.01.2013 року, 17.01.2013 року по 21.10.2013 року, з 09.12.2013 року по 11.09.2014 року, з 06.10.2014 року по 21.05.2015року, з 22.05.2015 року по 19.05.2016 року.

Крім того, робота позивача у вказані спірні періоди підтверджуються наявними в матеріалах справи архівними довідками, копіями наказів про прийняття на роботу, переведення, звільнення; архівними копіями особових карток; довідками підприємств про особливий характер роботи та умови праці, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, та підтверджують постійну зайнятість на таких роботах.

Трудова книжка позивача, на переконання колегії суддів, містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у спірні періоди. Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано.

Щодо покликань апелянта на відсутність доказів сплати страхових внесків при нарахуванні заробітної плати позивачу, що, в свою чергу, виключає можливість зарахування спірних періодів до страхового стажу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорах з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення). Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно зі статтею 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасників Угоди та членів їх сімей здійснюються відповідно до законодавства держави, на території якого вони проживають.

Всі видатки, пов`язані з здійсненням пенсійного забезпечення за вказаною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми договорами (стаття 3 вказаної Угоди).

Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якого з держав-учасниць, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Нарахування пенсій відбувається з заробітку (доходу) за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Відповідно до статті 8 Угоди органи, які здійснюють пенсійне забезпечення в державах-учасницях Угоди, співпрацюють один з одним в порядку, визначеному договором між їх центральними органами.

Основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування врегульовано Угодою про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994.

Відповідно до статті 9 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Згідно з положеннями статті 4 зазначеної Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до статті 7 зазначеної Угоди оподаткування трудових доходів працівників Сторони працевлаштування здійснюється в порядку та розмірах, встановлених законодавством Сторони працевлаштування. Сторони не допускають подвійного оподаткування зароблених працівниками коштів.

Таким чином, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність та відповідно до наданих державами-учасницями міжнародних угод документів на підтвердження наявності відповідного стажу.

Відповідно до статті 22 федерального закону №167-Ф3 від 15.12.2001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації» передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російської федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території російської федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 федерального закону російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації.

Отже, як законодавством України, так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

З наявних у матеріалах справи документів колегія суддів вбачає, що у період роботи позивача з 2012 по 2016 роки на території російської федерації з його заробітної плати здійснювалися нарахування внесків і відрахувань до ПФ рф за встановленими тарифами, що підтверджується довідкою ООО «Недра» від 29.06.2021, та є підставою для зарахування вказаного періоду до страхового стажу.

При цьому колегія суддів вважає вказану довідку належним доказом у справі та погоджується з судом першої інстанції, що неправильне зазначення в ній року народження позивача є опискою, а неврахування такої довідки відповідачем є проявом надмірного формалізму та непропорційності між застосованими засобами і поставленою метою.

Стосовно періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.11.2011 колегія суддів зазначає, що у відповідь на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 15.12.2021 №1700-0202-8/52160 щодо надання інформації про реєстрацію організацій, у яких позивач працював, як платників страхових внесків у Пенсійному фонді російської федерації та чи був позивач зареєстрований як застрахована особа у 2004-2016 роках, надійшов лист державної установи відділення пенсійного фонду рф по Ханти-Мансійському округу від 20.01.2022 №833/02-01, в якому зазначено, що раніше надані ООО «Недра» відомості відповідають вимогам законодавства російської федерації.

Оскільки вказана відповідь пенсійного органу рф не містить інформації про те, що страхові внески за позивача його роботодавці не сплачували, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки пенсійного органу, що вказаний лист є доказом саме таких обставин.

Крім того, як доречно вказав суд першої інстанції, проаналізувавши норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-УІ, несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку, внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 638/5795/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а та від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а, від 02 серпня 2022 року справа № 560/4616/20.

За наведених обставин, а також ураховуючи те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірних періодів роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а також підтвердження роботи позивача у спірні періоди іншими письмовими доказами та сплата за відповідні періоди страхових внесків до Пенсійного фонду рф, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо не зарахування таких періодів трудової діяльності позивача до його страхового стажу.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на неможливість врахування довідок ООО «Недра» та ООО «Содружество-Райдужний-2» про заробітну плату позивача при проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що в них не виокремлені північна надбавка та районний коефіцієнт, які з 01.01.1992 не враховуються до заробітної плати для призначення пенсій, оскільки зі змісту довідки ООО «Недра» №70 від 29.06.2021 видно, що при відображенні розміру заробітної плати до її складу не ввійшла північна надбавка та районний коефіцієнт. Також не містить жодних відомостей про включення до складу заробітної плати позивача за період його роботи в ООО «Содружество - Райдужний -2» (2000-2008) і довідка архівного відділу адміністрації міста Радужний Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області рф №353- Ф/03 від 02.08.2021.

Підсумовуючи наведене, беручи до уваги висновки судів про протиправність дій пенсійного органу щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача в рф та отриману ним заробітну плату, суд першої інстанції, з врахуванням приписів ч.2 ст. 9 КАС України щодо можливості суду вийти за межі позовних вимог, обрав належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, зобов`язавши ГУ ПФ України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періодів його роботи в ООО «Содружество-Райдужний-2» та ООО «Недра» на території рф та заробітної плати, яку він отримував за роботу на цих підприємствах.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 460/1471/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 25.05.2023.