Справа № 520/17063/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 р.Справа № 520/17063/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Лещинської К.В.

представників сторін: представника позивача - Чуба С.В.,

представника відповідача - Власової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 31.10.22 року по справі № 520/17063/21

за позовом Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Державне підприємство «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» (далі за текстом - ДП «НКХ», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), у якому просило суд:

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області від 22.07.2021 № 2 про нарахування штрафних санкцій в сумі 4991363,75 грн за не включення до складу податкових зобов`язань з податку на додану вартість зареєстровані податкові накладні, чим занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість;

- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області від 22.07.2021 № 2 за не складання та/або не реєстрацію протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказав на неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Харківській області, як таких, що прийняті без дослідження всіх документів, наданих ДП «НКХ» на письмовий запит контролюючого органу. Стверджує, що акт перевірки, висновки якого покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень, в порушення приписів Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010, не містить посилань на первинні бухгалтерські документи або інші документи, на підставі яких контролюючим органом було встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема п. 36.1 ст. 36, п. 44.6 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Пославшись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.05.2020 по справі № 818/532/16, вказав, що не дослідження відповідачем під час перевірки всіх первинних документів бухгалтерського та податкового обліку свідчить про необґрунтованість та помилковість висновків контролюючого органу, що має наслідком визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

В додаткових поясненнях також звернув увагу суду на незаконність спірної перевірки з огляду на дію встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України мораторію у період її призначення та проведення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 у справі № 520/17063/21 адміністративний позов Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" (вул. ім. В. Вєсіча, буд. 1, смт. Новопокровка, Чугуївський район, Харківська область, 63523, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) - задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.07.2021 року № 2 про збільшення Державному підприємству "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 4991363,75 грн. (чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто одна тисяча триста шістдесят три гривні 75 копійок), в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 3993091,00 грн (три мільйони дев`ятсот дев`яносто три тисячі дев`яносто одна гривня) та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 998272, 75 грн (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч двісті сімдесят дві гривні 75 копійок).

Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 22.07.2021 року № 2 про застосування до Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" штрафу в розмірі 50% у сумі 48478, 00 грн (сорок вісім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень) за не реєстрацію податкової накладної у Єдиному державному реєстрі податкових накладних у липні 2019 року на суму податку на додану вартість 96956,00 грн.

Стягнуто на користь Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" сплачену суму судового збору в розмірі 22700,00 грн (двадцять дві тисячі сімсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 у справі № 520/17063/21 скасувати та винести нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про недотриманням судом першої інстанції вимог ст.242 КАС України, що полягає у безпідставному застосуванні до спірних правовідносин неактуальних висновків Верховного Суду 2018-2020 років та ігноруванні правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах 2022 року. Так, у постанові від 25.08.2022 по справі № 826/5101/17 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що доводи контролюючого органу, які ставлять під сумнів реальність господарської операції в частині неможливості здійснення поставок контрагентом з огляду на відсутність у нього матеріальних та трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності, а також виявлення невідповідності при цьому номенклатури придбаних товарів номенклатурі поставлених товарів згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних, підлягають ретельній перевірці судом з використанням засобів доказування, передбачених нормами КАС України, в тому числі й інших, первинних документів, складання яких передбачено законодавством, або є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.

Вказав на неврахування судом першої інстанції встановлених контролюючим органом під час перевірки обставин по взаємовідносинам ДП «НКХ» з ТОВ «КЕРІНГ СІСТЕМ» щодо придбання ТМЦ на загальну суму 36 900,00 грн, у т.ч. за основним платежем - 30 750,00 грн, ПДВ - 6 150,00 грн, зокрема, залишення поза увагою листа (вх. ДПІ №3706/7/26-15-21-0915 від 02.06.2020) ГУ ДФС у м. Києві, яким повідомлено, що відповідно до пояснень директора ТОВ «КЕРІНГ СИСТЕМ» ОСОБА_1 від 29.04.2020 останній не має стосунку до господарсько-фінансової діяльності ТОВ «КЕРІНГ СИСТЕМ», підприємство не реєстрував, товари та послуги не реалізовував. З наведеного слідує, що в наданих позивачем до перевірки первинних документах містяться неправдиві відомості, оскільки у видатковій накладній зазначено особу, яка фактично не реалізовувала зазначені в ній товари, що у підсумку ставить під сумнів реальність господарської операції між ДП «НКХ» з ТОВ «КЕРІНГ СІСТЕМ».

Ненадання оцінки вказаним обставинам, на думку апелянта, свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин даної справи.

Також наполягав на доведеності відповідачем факту заниження ДП «НКХ» податку на додану вартість, що підлягає сплаті на загальну суму 3 986 941 грн, у т. ч. за червень 2019 року у сумі 2 668 185 грн., за липень 2019 року у сумі 1 318 756 грн, оскільки під час перевірки було встановлено, що позивач зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, але не включив їх до складу податкових зобов`язань податкової декларації з податку на додану вартість за червень та липень 2019 року.

Позивач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, як таке, що повністю відповідає вимогам ст.242 КАС України. Вважає, що за відсутності відповідного вироку у кримінальному провадженні посилання апелянта на наявність письмових пояснень директора ТОВ «КЕРІНГ СИСТЕМ» ОСОБА_1 від 29.04.2020 не спростовують реальності господарської операції. Крім того, на момент укладення договору, виписки податкової накладної та проведення господарських операцій контрагент позивача мав необхідний обсяг правосуб`єктності, а надані позивачем первинні документи (видаткова та податкова накладна, документи про оплату, документи про використання придбаних ТМЦ у подальшій господарській діяльності), містили всі необхідні відомості, які повністю розкривають суть господарських операцій між позивачем та його контрагентом та згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України підлягали відображенню у податкового обліку, та у сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети у межах господарської діяльності позивача. Стверджує, що відповідачем не надано доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами.

Щодо не включення до складу податкових зобов`язань податкової декларації з податку на додану вартість за червень, липень 2019 року відповідних сум за податковою накладною № 2 від 22.07.2019 зауважив, що остання на загальну суму 581 735,70 грн, у т. ч. ПДВ на суму 96955,95 грн виписана на підставі відвантаження продукції, що підтверджується видатковою накладною № 248 від 22.07.2019, не зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних та включена до складу податкових зобов`язань за липень 2019 року.

Стверджує, що відповідачем в порушення вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 № 727 (далі - Порядок № 727), не зазначено в акті перевірки конкретних господарських операцій, дати їх вчинення між контрагентами, посилань на первинні документи, котрі підтверджують вчинення таких операцій, з вказівкою на регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансову та іншу звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податку.

Наголосив, що на момент призначення та проведення контролюючим органом документальної планової виїзної перевірки Державного підприємства «НКХ» діяв мораторій на їх проведення, встановлений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, що унеможливлював проведення спірної перевірки.

Відповідач у надісланих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях від 25.04.2023 звернув увагу, що позивач, зареєструвавши податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних у період з 01.04.2018 по 31.12.2020 (перелік яких зазначений на ст.20-21 акту) не включив їх до складу податкових зобов`язань податкової декларації з податку на додану вартість за червень та липень 2019 року, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті на загальну суму 3 986 941 грн, у т. ч. за червень 2019 року у сумі 2 668 185 грн, за липень 2019 року у сумі 1 318 756 грн.

Вважає, що позивач у наданих до контролюючого органу поясненнях фактично визнає порушення ним вимог п.187.1 ст. 188, п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині включення до складу податкових зобов`язань за липень 2019 року податкової накладної № 2 від 22.07.2019, виписаної на адресу ТОВ «Восток-Н», на загальну суму 581 735,70 грн, з них за основним платежем - 484 799,75 грн, ПДВ- 96 955,95 грн.

Представник позивача у надісланих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях від 02.05.2022, від 09.05.2022, від 13.05.2022, від 19.05.2022 стверджував, що реєстрація податкових накладних протягом червня-липня 2019 у ДП «НКХП» не здійснювалася внаслідок блокування електронного цифрового підпису колишнього керівника підприємства ОСОБА_2 та неможливістю приступити до виконання своїх обов`язків новим керівником ОСОБА_3 , а також у зв`язку з недостатністю коштів на відкритому рахунку в Казначействі України, що відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України, Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 569, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246, не дає змоги зареєструвати податкові накладні з незалежних від платника податків причин. Повідомив, що за фактами не допуску на робоче місце та перешкоджання законній господарській діяльності Чугуївським районним відділом поліції ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000503 від 19.04.2019 щодо попереднього директора ДП «НКХ» за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 206 КК України.

Пославшись на правову позицію, викладену у постановах Верховного суду України від 20 серпня 2019 у справі № 1640/3125/18, від 18.01.2018 у справі № 804/5153/17, зазначив, що у разі вчинення платником податку з метою своєчасної реєстрації податкової накладної всіх необхідних дій, які однак з незалежних від платника податку причин призвели до здійснення її реєстрації з порушенням граничного терміну, відсутні підстави для застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної.

Додатково пояснив, що не дивлячись на всі перешкоди, ДП «НКХ» намагалось вчасно виконувати свої податкові обов`язки та як тільки з`явилась можливість зареєструвало податкові накладні за період з 08.08.2019 по 10.01.2020, що підтверджується квитанціями про їх прийняття.

Навівши висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 22 лютого 2022 року у справі № 420/12859/21, від 27 квітня 2022 року у справі № 140/1846/21 стверджував, що перевірка під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону. Наведене вище є свідченням того, що спірні рішення прийняті контролюючим органом з перевищенням наданих йому законом повноважень (ultra vires).

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував з мотивів та міркувань, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.03.1988 Чугуївською районною державною адміністрацією Харківської області за № 55 ДП «НКХ» зареєстроване юридичною особою; відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 200163386, дата видачі 18.02.2014, індивідуальний податковий номер , є платником ПДВ з 16.07.1997 року.

У період з 21.04.2021 по 04.06.2021 на підставі направлень від 20.04.2021 № 4944, 4945, 4946, 4947, 4948, 4949, 4950, 4951, виданих ГУ ДПС у Харківської області, посадовими особами контролюючого органу відповідно до підпункту п.п.20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 75, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області від 16.03.2021 № 1703-п, проведена планова виїзна документальна перевірка ДП «НОВОПОКРОВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ» (код за ), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, валютного законодавства за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, іншого законодавства за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акту) перевірки, який є його невід`ємною частиною).

За результатами перевірки було складено акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 11.06.2021 року № 10020/20-40-07-02-08/00953042 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ДП «НОВОПОКРОВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ» (код за ) тел. 050-302-88, e-mail: » (далі по тексту - акт перевірки).

За висновками акту перевірки встановлено порушення ДП «Новопокровський КХП»:

- п. 6 Стандарту бухгалтерського обліку 16 «Витрати», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за N 27/4248 зі змінами та доповненнями п. 44.6 ст. 44 та п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, внаслідок чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування на загальну суму 963 405 грн, у т.ч. за 1 квартал 2019 року у сумі 3 669 грн, за півріччя 2019 року у сумі 38 752 грн, за 9 місяців 2019 року у сумі 203792 грн, за 2019 рік у сумі 347 710 грн, за 1 квартал 2020 року у сумі 145 451 грн, за півріччя 2020 року у сумі 291 837 грн, за 9 місяців 2020 року у сумі 472 782 грн, за 2020 рік у сумі 615 695 грн, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування на загальну суму 963 405 грн, у т.ч. за 2019 рік у сумі 347 710 грн, за 2020 рік у сумі 615 695 грн;

- п. 36.1 ст. 36, п. 44.6 ст. 44 та п. 187.1 ст. 187, п. 198.1 та п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, у зв`язку з чим занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість загальну суму 3 993 091 грн, у т. ч. за червень 2019 року у сумі 2 668 185 грн, за липень 2019 року у сумі 1 318 756 грн, за листопад 2019 року у сумі 6 150 грн.

- п. 187.1 ст. 188, п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями платником податку, оскільки не зареєстровано податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накиданих у липні 2019 року на суму податку на додану вартість 96956 грн.

- пп. 176.2 "б" п. 176.2 ст.176 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 із змінами та доповненнями внаслідок того, що ДП "НОВОПОКРОВСЬКИЙ КХП" у податкових розрахунках за формою №1-ДФ за II квартал 2018 року, відображено недостовірні відомості, що призвели до зміни платника податку, а саме: підприємством відображено платника податку за податковим номером , відображений податковий номер недійсний або серія та номер паспорту відсутні в окремому реєєстрі ДРФО, за III квартал 2018 року, відображено недостовірні відомості, що призвели до зміни платників податку, а саме: підприємством відображено платників податку за податковими номерами , 244520542, відображені податкові номери недійсні або серія та номер паспорту відсутні в окремому реєстрі ДРФО, за IV квартал 2018 року, відображено недостовірні відомості, що призвели до зміни платника податку, а саме: підприємством відображено платника податку за податковим номером , відображений податковий номер недійсний або серія та номер паспорту відсутні в окремому реєстрі ДРФО. ДП "НОВОПОКРОВСЬКИЙ КХП" надано уточнюючий податковий розрахунок за IV квартал 2019 року несвоєчасно, а саме по терміну 10.02.2020 року, фактично надано 27.07.2020 року реєстраційний № .

- пункту 4 ч.2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-УІ від 08.07.2010 із змінами та доповненнями, пункту 1 розділу III «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 05.11.2020 № 670), а саме: звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Додаток 4) по строку - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду, надано несвоєчасно до ГУ ДПС Харківської області. Так, звіт за серпень 2018 року (строк подачі 20.09.2018) фактично надано 21.09.2018 (№), звіт за липень 2019 рокуи(строк подачі 20.08.2018) фактично надано 27.08.2019 (№).

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у Харківській області, зокрема, винесено наступні податкові повідомлення-рішення від 22.07.2021 року:

- № 2 про збільшення Державному підприємству "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 4991363,75 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 3993091,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 998272, 75 грн;

- № 2 про застосування до Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" штрафу в розмірі 50% у сумі 48478, 00 грн за не реєстрацію податкової накладної у Єдиному державному реєстрі податкових накладних у липні 2019 року на суму податку на додану вартість 96956,00 грн.

Позивач не погодився із вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями та оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки з досліджених судом первинних документів, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України є підставою для податкового обліку (видаткова та податкова накладна, документи про оплату, документи про використання придбаних ТМЦ у подальшій господарській діяльності), вбачається, що останні повною мірою відображають суть господарських операцій між позивачем та його контрагентами, свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети у межах господарської діяльності ДП «НКХ». За висновками суду посилання відповідача на наявність письмових пояснень директора ТОВ «КЕРІНГ СИСТЕМ» ОСОБА_1 від 29.04.2020 не може розцінюватись, як доказ нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «КЕРІНГ СИСТЕМ» за відсутності відповідного вироку у кримінальному провадженні. Судом враховано, що на момент укладення договору, виписки податкової накладної та проведення господарських операцій контрагент позивача мав необхідний обсяг правосуб`єктності.

Крім того, дослідивши акт перевірки на відповідність Порядку № 727, судом встановлено, що останній не містить посилань на господарські операції, дати їх вчинення між контрагентами, первинні документи, котрі підтверджують вчинення таких господарських операцій, з посиланням на регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансову та іншу звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податку. Також судом взято до уваги, що відповідач у судовому засіданні не зазначив на підставі яких саме первинних документах, що містяться в матеріалах справи та надавались до перевірки, було зроблено висновок про вчинені позивачем податкові правопорушення.

Вирішуючи питання про дотримання відповідачем порядку призначення та проведення перевірки суд зазначив про відсутність у ГУ ДПС в Харківській області законних підстав для здійснення заходу податкового контролю у формі документальної планової виїзної перевірки. Так, за висновком суду першої інстанції при вирішенні правової колізії між положеннями абзацу 1 пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), якими запроваджено мораторій на проведення документальних податкових перевірок з питання правильності справляння ПДВ, та положеннями пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення" Закону України від 17.09.2020 № 909-IX "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", якими відновлено проведення документальних податкових перевірок з питання правильності справляння ПДВ, з огляду на п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України та ст. 7 КАС України, пріоритет у застосуванні належить віддати нормам Податкового кодексу України, чого відповідачем зроблено не було.

Додатково в цій частині судом взято до уваги, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022 у справі 640/18314/21, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі-ПК України)

Також ПК України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Порядок проведення документальних планових виїзних перевірок визначає стаття 77 ПК України, а строки їх проведення, в тому числі підстави для зупинення, визначено статтею 82 ПК України.

Положеннями підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пунктом 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

За змістом пунктів 77.6-77.9 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області від 16.03.2021 № 1703-п призначено планову документальну перевірку ДП «НКХ», за результатами проведення якої прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Слід зазначити, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Під час розгляду даної справи суд апеляційної інстанції враховує, що у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Таким чином, у будь - якому випадку, першочерговим критерієм, за яким оцінюються акти контролюючого органу, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.

Тобто, обставини щодо дотримання контролюючим органом процедури призначення та проведення перевірки підлягають першочерговому дослідженню та встановленню.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №540/3549/20.

З урахуванням наведеного, обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входять до предмету доказування для цілей вирішення цього спору, й підлягають першочерговому дослідженню.

18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктами 52-1 - 52-5.

Зокрема, згідно з пунктом 52-2 ПК України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту: Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. У зв`язку з цим абзаци другий - четвертий слід вважати відповідно абзацами восьмим - десятим.

29 травня 2020 року набрав чинності Закон України від 13 травня 2020 року № 591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким внесені зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в абзацах першому і дев`ятому слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами « 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».

В подальшому, Законом України від 14 липня 2020 року № 786-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців» пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено новим абзацом такого змісту: "документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків" та в абзаці третьому слово і цифри "підпунктом 78.1.8" замінено словами і цифрами "підпунктами 78.1.7 та 78.1.8".

Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок (крім чітко визначеного переліку видів перевірок) на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними.

Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 9 грудня 2020 року № 1236 установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин.

Колегією суддів зі змісту наказу ГУ ДПС у Харківській області від 16.03.2021 №1703-п «Про проведення документальної планової перевірки ДП «НКХ» встановлено, що правовою підставою для проведення перевірки позивача зазначено підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункт 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.4 статті 77, статті 82 ПК України, відповідно до затвердженого ДПС України плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік та з урахуванням Постанови № 89. Також вказано, що проведення перевірки за період діяльності з 01.07.2017 по 31.12.2020 здійснюється з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати усіх, передбачених ПК України, податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Колегія суддів наголошує, що перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка була проведена щодо ДП «НКХ», не відноситься до винятків, передбачених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, на які не поширюється дія мораторію, запровадженого цією нормою.

Крім того, на момент прийняття вищезазначеного наказу Кабінетом Міністрів України не приймалося рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.

Наведене дає підстави стверджувати, що контролюючим органом проведено перевірку ДП «НКХ» під час дії мораторію, передбаченого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Водночас, 4 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 вересня 2020 року № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцевих положень» якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На підставі цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 89 від 3 листопада 2021 року «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки», якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

- тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними;

- документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року № 568-ІХ);

- документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Отже, Постановою № 89 розширено перелік підстав, з яких може бути проведено документальну планову перевірку, ніж зазначені у ПК України.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планової перевірки була чинною, її дія не зупинялася.

Аналіз наведених норм у сукупності дає підстави стверджувати про виникнення колізії між нормами ПК України та положеннями Постанови № 89 в частині надання права податковому органу здійснювати контрольні заходи шляхом проведення деяких видів перевірок у період з дня набрання чинності такої постанови по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 ПК України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Тобто, зміна приписів ПК України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків дії мораторію може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до ПК України.

Згідно з пунктом 5.2 статті 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно, за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у ПК України, з одного боку, та в постанові Кабінету Міністрів України - з іншого, - застосуванню підлягають положення і правила саме ПК України.

Наведений вище висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у справі № 420/12859/21.

Таким чином, беручи до уваги той факт, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України є нормою вищої юридичної сили, ніж Постанова № 89 від 3 лютого 2021, колегія суддів, виходячи з загального правила вирішення колізій, вирішила, що застосуванню підлягає правовий акт, який має вищу юридичну силу, а саме норми ПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючий орган при прийнятті спірного наказу та проведення перевірки діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки згідно з вимогами пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на дату винесення наказу та проведення планової виїзної перевірки діяв мораторій на проведення таких перевірок.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що на час здійснення апеляційного перегляду цієї справи постанова Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року № 89 визнана протиправною та скасована рішенням Окружного адміністративного суду міста Києві від 26 січня 2022 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2022 року (справа № 640/18314/21). Такий висновок судів у наведеній справі обумовлений тим, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо відновлення проведення податкових перевірок або скорочення строку дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, позаяк мораторій встановлено нормативно-правовим актом, який має вищу юридичну силу та зміни до якого вносяться виключно шляхом внесення змін саме до цього Кодексу (стаття 2 ПК України).

Та обставина, що згідно з частиною другою статті 264 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не свідчить про можливість застосування у спірних правовідносинах постанови КМУ № 89 як такої, що є спеціальним актом.

Варто зазначити, що у постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 140/1846/21 Верховний Суд також підтримав позицію про неможливість застосування Постанови № 89, як такої, що змінила строки обмежень на проведення планових перевірок, встановлені пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Додатково Верховний Суд звернув увагу, що Постанова №89 прийнята не на підставі та не на виконання ПК України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим згідно з пунктом 3.1 статті 3 ПК України не може вважатися складовою податкового законодавства та не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням.

У цій справі, застосовними є також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, відповідно до яких контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

У розвиток зазначеного правового підходу до оцінки виявленого порушення щодо підстави для проведення перевірки Верховний Суд висловив позицію, що перевірка під час дії мораторію, встановленого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, слід дійти висновку, що за наявності встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України мораторію на проведення планових документальних перевірок контролюючому органу імперативно заборонено її проводити. Вказані обставини є самостійним наслідком визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

З огляду на вищевикладене, протиправність наказу, яким призначена перевірка ДП «НКХ», призводить до визнання її незаконною, недопустимості акту перевірки, складеного за її результатами, та, як наслідок, неправомірності спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у контролюючого органу підстав для проведення документальної планової виїзної перевірки ДП «НКХ» в період дії мораторію.

В контексті спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач в суді апеляційної інстанції наголошував, що реєстрація податкових накладних протягом червня-липня 2019 року ДП «НКХ» не здійснювалась з незалежних від платника причин, а саме через блокування електронного цифрового підпису колишнього керівника підприємства ОСОБА_2 та у зв`язку з неможливістю приступити до виконання своїх обов`язків новим керівником ОСОБА_3 . На підтвердження вказаних обставин зазначив, що за фактами не допуску на робоче місце та перешкоджання законній господарській діяльності Чугуївським районним відділом поліції ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000503 від 19.04.2019 за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 206 КК України.

Таким чином, після відновлення 12 червня 2019 року в ЄДРЮОФОПГФ запису про ОСОБА_3 в якості в.о. генерального директора підприємства, отримання ним електронного цифрового підпису 01 серпня 2019 року та допущення до фактичного виконання своїх обов`язків 03 вересня 2019 року позивач зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій.

Отже, фактично податкові накладні за червень та липень 2019 року були зареєстровані у період з 08.08.2019 по 10.01.2020. Колегія суддів зазначає, що відповідачем під час апеляційного перегляду справи не доведено невключення позивачем вказаних податкових зобов`язань до податкових декларацій з податку на додану вартість в інші періоди, а також не спростовано доводи ДП «НКХ» щодо відсутності у нього реальної можливості вчасно здійснювати реєстрацію податкових накладних.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних колегія суддів зазначає, що Верховним Судом у справі № 804/5153/17 у постанові від 18.01.2018, зроблено висновок відповідно до якого у разі вчинення платником податку з метою своєчасної реєстрації податкової накладної всіх необхідних дій, натомість її реєстрація була здійсненна з порушенням граничного терміну з незалежних від платника податку причин, то в такому випадку відсутні підстави для застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Харківській області при винесенні податкових повідомлень-рішень від 22.07.2021 № 2 та № 2, діяло не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, передбачений Законом, та погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для його скасування та задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За визначенням, наведеним у ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків на підставі встановлених фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 по справі № 520/17063/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено та підписано 29.05.2023 року