Справа № 520/6090/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 р.Справа № 520/6090/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ломоновської Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 30.04.21 року по справі № 520/6090/2020

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту реєстрації Харківської міської ради

про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в якому просив суд першої інстанції:

- визнати протиправним та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №2 025218, внесений Департаментом реєстрації Харківської ради 25 серпня 2005 року;

- визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-545- 56-У від 08 липня 2019 року прийнятою Головним управлінням ДФС у Харківській області;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ним не подавалось будь-яких документів для здійснення реєстрації, перереєстрації, відносно нього як фізичної особи - підприємця, не вживалось будь - яких заходів щодо такої реєстрації. Зазначає, що про його статус фізичної особи - підприємця йому стало відомо лише в квітні 2020 року, після того, як на його банківські рахунки виконавчою службою накладено арешти. Стверджує, що відомості про реєстрацію його як фізичної особи-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесеного без його відома, а отже запис у вказаному реєстрі від 25.08.2005 року підлягає скасуванню, як такий, що внесено протиправно Департаментом ХМР.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року роз`єднано в самостійні провадження позовні вимоги по адміністративній справі № 520/6090/2020 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання протиправними та скасування запису про державну реєстрацію і вимоги, наступним чином: Залишено в провадженні адміністративної справи № 520/6090/2020 позовні вимоги ОСОБА_1 щодо: - визнання протиправним та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2 025218, внесений Департаментом реєстрації Харківської ради 25 серпня 2005 року; - вирішення питання про розподіл судових витрат.

Виділено в окреме провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, щодо: - визнання протиправною та скасування Вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-545- 56-У від 08 липня 2019 року прийнятою Головним управлінням ДФС у Харківській області; - вирішення питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію - залишено без задоволення.

ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року по справі №520/6090/2020 в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2 025218, внесений Департаментом реєстрації Харківської ради 25 серпня 2005 року або прийняти інше рішення у відповідності до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що розгляд справи відбувався з порушенням процесуальних норм судом першої інстанції, а також був проведений без всебічного аналізу всіх обставин справи та наявних у справі доказів, що при невірному застосуванні норм матеріального права призвело до прийняття незаконного судового акту, який підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції. Зазначає, що як вбачається з наданих Департаментом реєстрації Харківської міської ради документів, що є додатком до листа від 23.03.2021 року вих.№ 1044/0/50-21, відповідачем надано суду копію справи № 2 480 025218_86 відносно ОСОБА_1 , з датою початку її формування 25 серпня 2005 року та закінченням 26 лютого 2020 року. Вказує, що справа не містить необхідних документів для проведення реєстраційної дії, що відбулась 25 серпня 2005 року, а саме копії довідки про включення ОСОБА_1 до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів та документу, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця. Отже, у зв`язку з відсутністю у відповідача належних документів, у Департаменту ХМР не було будь-яких правових підстав для внесення запису № 2 025218 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_1 , а тому такий запису підлягає скасуванню. При аналізі документів, що були долучені Департаментом ХМР до матеріалів справи №520/6090/2020 встановлено, що реєстраційна справа, яка складена відносно ОСОБА_1 не містить жодного підтвердження про те, що скаржник особисто звернувся до відповідача з метою проведення реєстрації дії щодо реєстрації його як фізичної особи-підприємця, натомість справа містить явно підроблений документ, а саме доручення від 03.08.2005 року, з підробленим (хоча він взагалі навіть і не схожий на оригінал, підписом «нібито» ОСОБА_1 ). Крім того, повідомляє, що у вказаному вище дорученні зазначено про те, що воно видане на підставі договору про надання юридичної послуги з державної реєстрації підприємницької діяльності №169/08 від 22.08.2005 року. При цьому, саме нібито доручення оформлене 03 серпня 2005 року, тобто до моменту укладення нібито договору на підставі якого, воно (доручення) і було видане. Зазначає, що ним не видавалось та не підписувалось вищевказане доручення, а також не укладався та не підписувався договір №169/08 від 22.08.2005 року, що також свідчить про підробку документів та відомостей відносно громадянина України - ОСОБА_1 . Тобто, об`єктивним є та обставина, що дане доручення є нікчемним, в силу приписів чинного законодавства України, з моменту його укладання. Вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надано належної оцінки наявним та фактично відсутнім доказам у справі, а саме відсутності в матеріалах реєстраційної справи Департаменту ХМР копії довідки про включення заявника (скаржника) до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, так і належно заповненої реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, а також тієї обставини, що такі документи, якщо б і були подані, то вони повинні були подані скаржником особисто, в силу приписів закону. Зазначає, що суд першої інстанції затягуючи процес розгляду справи, при розгляді клопотання про продовження процесуальних строків, застосував занадтий формалізм до норм чинного законодавства України, вказавши на відсутність прямої норми на можливість такого продовження та констатував ту обставину, що на момент прийняття рішення відсутні відомості про те, що долучені Департаментом ХМР документи є фальшивими або підробленими, однак в даному випадку скаржник не міг прискорити процес розгляду вищевказаної заяви працівниками поліції, з огляду на що і просив продовжити процесуальні строки для надання додаткових доказів, які б свідчили про те, що вказані документи ОСОБА_1 не підписувались, а отже є такими, що не є належними доказами. Крім того, констатує ту обставину, що вищевикладений правочин, а саме нібито доручення від 03 серпня 2005 року є нікчемним в силу закону, зокрема з огляду на те, що він не підписувався скаржником, він виданий на підставі неіснуючого документу, а саме договору від 22.08.2005р., який відсутній, як в матеріалах реєстраційної справи Департаменту ХМР, так і адміністративної справи №520/6090/2020, він є таким що взагалі не укладений та сформований без волевиявлення ОСОБА_1 та не у формі передбаченій чинним законодавством України, однак суд першої інстанції взагалі не надав правової оцінки даним нібито документам та в мотивувальній частині рішення не відобразив своєї позиції щодо нікчемності цього правочину. Вважає, що необхідним є також встановлення тієї обставини чи було дійсним свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, на момент здійснення запису та відповідні відомості були внесені до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не було взагалі проаналізовано судом першої інстанції. Зазначає, що суддя першої інстанції взагалі не могла прийняти оскаржуване рішення 30 квітня 2021 року, з огляду на те, що в цей день вона перебувала в черговій відпустці, що також свідчить про порушення норм процесуального права щодо особистого прийняття рішення. Крім того, зазначає, що така ж ситуація в рамках справи №520/6090/2020 відбувалась і 11 березня 2021 року при прийнятті рішення про витребування доказів з відповідача, коли суддя Рубан В.В. також перебувала у відпустці. Зазначає, що суддя першої інстанції систематично порушує процесуальні норми чинного законодавства України, що в сукупності з неправильним застосуванням норм матеріального права, відсутності належної оцінки всім доказам і обставинам по справі призводить до прийняття незаконних судових актів, які підлягають скасуванню судом апеляційної інстанції.

Відповідач по справі скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України, в якому посилаючись на те, що позивачем в суді першої інстанції згідно ч.1 ст.77 КАС України не доведено ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги, а саме позивачем не надано документів, що він не надавав документів для здійснення реєстрації його як фізичної особи - підприємця. Крім того, зазначає, що судом вірно встановлено, що навпаки позивачем, в особі представників, вчинялися дії для здійснення його реєстрації як фізичної особи - підприємця в ЄДР. У зв`язку з наведеним, прохає суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 про скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 по справі №520/6090/2020 та ухвалення нового судового рішення - залишити без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 по справі №520/6090/2020 - залишити без змін.

Судом апеляційної інстанції на адресу зазначену позивачем у позовній заяві, апеляційній скарзі та яка містилася в матеріалах справи (з якої позивач відправляв до суду документи (клопотання, листи, тощо) та з якої отримував судові документи (судові повістки), було направлено судову повістку про судове засідання на 23.05.2023 року о 10:30, проте до Другого апеляційного адміністративного суду поштовий конверт з відміткою відділення поштового зв`язку про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч.11 ст.126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про судове засідання на 23.05.2023 року о 10:30.

Відповідач про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений заздалегідь та належним чином.

Учасники справи в судове засідання не прибули.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстровано в якості фізичної особи-підприємця 25.12.2003 року, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця у разі, коли державна реєстрація фізичної особи-підприємця була проведена до набрання чинності Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - дата 25.08.2005 року, номер запису: 0025218. Вид діяльності - 50.20.0 технічне обслужування та ремонт автомобілів. Підприємницьку діяльність припинено за власним рішенням 26.02.2020 року. Місцезнаходження реєстраційної справи - Департамент реєстрації Харківської міської ради.

Позивач стверджує, що відомості про реєстрацію його як фізичної особи-підприємця до ЄДР внесеного без його відома, а отже запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.08.2005 року підлягає скасуванню, як такий, що внесено протиправно Департаментом ХМР, у зв`язку з чим він звернувся з позовом до суду щодо визнання протиправним та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2 025218, внесений Департаментом реєстрації Харківської ради 25 серпня 2005 року.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі по тексту - Закон України № 755-IV, в редакції чинній на час спірних правовідносин у даній справі) регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ст. 1 Закону України №755-IV Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; реєстраційна справа - папка організаційно-облікового типу з документами або комп`ютерними файлами для постійного зберігання, що подаються державному реєстратору відповідно до закону.

Частиною першою ст. 4 Закону України №755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини другої ст.4 Закону України №755-IV порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу свідоцтва про державну реєстрацію та виписки з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ст.5 Закону України №755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Частиною першою ст.17 Закону України №755-IV визначено, що відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток.

Відповідно до частини 1 ст. 18 Закону України №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як вбачається з матеріалів даної справи, а саме наявної в матеріалах справи копії реєстраційної справи № 2 480 025218 08 фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , дата початку 25.08.2005р., дата закінчення 26.02.2020р, встановлено, що для включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до ЄДР, його представником ОСОБА_3 було надано реєстраційну карту, заповнену представником позивача Балабай., 26.08.2005 представник ОСОБА_3 отримав свідоцтво про державну реєстрацію (том 2, а.с.6-9).

На підтвердження повноважень цих представників в копії реєстраційної справи міститься доручення від 03.08.2005р., зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 код № уповноважив ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 бути представниками в усіх без винятку підприємствах, організаціях, установах, в тому числі в органах державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності, з питань заміни свідоцтва про державну реєстрацію. Для чого надав право: подавати заяви, документи, скрізь за нього розписуватися, одержувати документи, довідки, отримувати Свідоцтво. Для виконання представницьких функцій надаються такі права: отримувати документи, подавати заяви, підписуватись від його імені усі документи необхідні для, перереєстрації, пов`язані з виконанням цього доручення. Доручення видане терміном на один місяць і діє до 22.09.2005 р. Доручення видане на підставі Договору про надання юридичної послуги з державної реєстрації підприємницької діяльності № 169/08 від 22.08.2005 р. (том 2, а.с.10).

Крім того, на вказаному дорученні міститься підпис ОСОБА_1 та печатка з відміткою «суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ».

Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності була здійснена за заявою позивача 26.02.2020 року, що підтверджується даними копії реєстраційної справи.

Місцезнаходження реєстраційної справи - Департамент реєстрації Харківської міської ради.

Отже, з аналізу наведеного вище вбачається, що на час спірних правовідносин, у встановленому законодавством порядку було включено відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підтвердження чого представник позивача отримав свідоцтво про державну реєстрацію.

Відповідно з урахуванням приписів ч.1 ст.18 Закону України №755-IV такі відомості є достовірними.

Колегія суддів звертає увагу, що судом апеляційної інстанції, з урахуванням приписів ч.4 ст. 9 КАС України протокольною ухвалою суду неодноразово було витребувано у ГУ ДПС у Харківській області документи щодо перебування на обліку позивача у вказаному податковому органі.

На виконання протокольної ухвали суду, ГУ ДПС у Харківській області було повідомлено, що позивач перебував на обліку як фізична особа - підприємець в Холодногірській ДПІ (Новобаварський район м. Харкова) Головного управління ДПС у Харківській області з 30.12.2003 по 26.02.2020. Надано копії податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2018-2020 роки від 19.02.2021 (дата подання декларації) позивача зі змісту яких вбачається, що останній перебував на обліку у ГУ ДПС у Харківській області та інші документи, датовані після подання позивачем позову.

Надаючи правову оцінку доводами апеляційної скарги про те, що з наданих Департаментом реєстрації Харківської міської ради документів, що є додатком до листа від 23.03.2021 року вих.№ 1044/0/50-21, відповідачем надано суду копію справи № 2 480 025218_86 відносно ОСОБА_1 , з датою початку її формування 25 серпня 2005 року та закінченням 26 лютого 2020 року, однак вказана справа не містить необхідних документів для проведення реєстраційної дії, що відбулась 25 серпня 2005 року, а саме копії довідки про включення ОСОБА_1 до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів та документу, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, а тому у зв`язку з відсутністю у відповідача належних документів, у Департаменту ХМР не було будь-яких правових підстав для внесення запису № 2 025218 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_1 , відповідно такий запису підлягає скасуванню, колегія суддів зазначає, що зазначені доводи скарги є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для задоволення позову, з огляду на таке.

Так, відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №2 025218, про державну реєстрацію позивача як фізичну особу - підприємця був внесений державним реєстратором 25 серпня 2005 року, що підтверджується даними реєстраційної картки на проведення державної реєстрації (номер запису №2 025218, дата запису 25.08.2005, Свідоцтво про державну реєстрацію серія В00 номер 946006, місце державної реєстрації Виконавчий комітет Харківської міської ради), яка міститься в копії реєстраційної справи № 2 480 025218 08, вказана картка містить підпис державного реєстратора та печатку.

Зазначена картка у відповідному розділі не містить відміток щодо підстав для відмови у проведенні державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Відповідно, зазначені відомості, які внесені щодо позивача до вказаного реєстру, є достовірними, а тому відсутні обґрунтовані підстави вважати, що були відсутні правові підстави для внесення такого запису.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що при аналізі документів, що були долучені Департаментом ХМР до матеріалів справи №520/6090/2020 встановлено, що реєстраційна справа, яка складена відносно ОСОБА_1 не містить жодного підтвердження того, що скаржник особисто звернувся до відповідача з метою проведення реєстрації його як фізичної особи-підприємця, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, оскільки з копії реєстраційної справи № 2 480 025218 08, вбачається, що для включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, його представником ОСОБА_3 було надано реєстраційну карту заповнену представником позивача Балабай. 26.08.2005 представник ОСОБА_3 отримав свідоцтво про державну реєстрацію. При цьому, як вже зазначалося вище, на підтвердження повноважень цих представників в реєстраційній справі міститься доручення від 03.08.2005р.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надано належної оцінки наявним, та фактично відсутнім доказам у справі, а саме відсутності в матеріалах реєстраційної справи Департаменту ХМР копії довідки про включення заявника (скаржника) до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів; документу, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця та і належно заповненої реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, а також тієї обставини, що такі документи, якщо б і були подані, то вони повинні були подані скаржником особисто, в силу приписів закону, є необґрунтованими та суперечать наведеному вище.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що необхідним є встановлення тієї обставини чи було дійсним свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця на момент здійснення запису, та чи відповідні відомості були внесені до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не було взагалі проаналізовано судом першої інстанції, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, оскільки з огляду на наведені вище висновки, а також дані наявної копії реєстраційної справи, вони не спростовують факту включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підтвердження чого представник позивача отримав свідоцтво про державну реєстрацію. Будь - яких доказів про недійсність свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, позивачем не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що державна реєстрація фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 проведена державним реєстратором всупереч приписів ст.42 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", що свідчить про перевищення реєстратором своїх службових повноважень, є необґрунтованими та суперечать наведеним висновкам суду у даній справі.

Окрім того, щодо доводів скаржника, висловлених у додаткових поясненнях до апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, прийнявши в якості допустимих доказів належним чином засвідчені копії документів, а саме реєстраційної справи № 2 480 025218_86 з датою початку її формування 25 серпня 2005 року та закінченням 26 лютого 2020 року, як доказ нібито належної реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем, порушивши, зокрема норми ст.ст.74, 75, 76 КАС України, посилаючись на те, що подані відповідачем копії документів не відповідають нормативним вимогам щодо засвідчення документів, оскільки не містять відповідних реквізитів: слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, колегія суддів зазначає, що такі доводи підлягають відхиленню, оскільки зі змісту вказаної копії реєстраційної справи вбачається, що на її першій сторінці міститься відмітка "Копія", вказана копія справи є прошитою, пронумерованою, на останній сторінці скріпленою гербовою печаткою, містить назву посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію реєстраційної справи, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення, кількості документів у вказаній копії справи. Відповідно, у суду апеляційної інстанції відсутні обґрунтовані підстави для неприйняття документів у вказаній копії реєстраційної справи, в якості належних та допустимих доказів у даній справі.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги про те, що копія реєстраційної справи містить явно підроблений документ, а саме доручення від 03.08.2005 року, з підробленим (хоча він взагалі навіть і не схожий на оригінал, підписом «нібито» ОСОБА_9 ), колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи даної вбачається, що ОСОБА_1 , в особі адвоката Полегенько О.І., 22.04.2021р. звернувся до Головного управління Національної поліції у Харківській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, оскільки при аналізі документів, що були долучені до матеріалів справи №520/6090/2020 ним встановлено, що реєстраційна справа, яка складена відносно ОСОБА_1 містить явно підробний документ, а саме доручення від 03.08.2005 року.

За даним фактом 14.05.2021, відповідно до вимог ст.214 КПК України сектором дізнання Відділу поліції №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000264 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

У ході розгляду даної справи, судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч.4 ст. 9 КАС України, неодноразово вживалися заходи щодо витребування протокольними ухвалами суду у Головного управління Національної поліції в Харківській області інформації щодо ходу розгляду досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000264 від 14.05.2021 року щодо факту підробки документу, а саме доручення від 03.08.2005 року та щодо встановлення факту такої підробки.

Згідно наданої відповіді з Відділу поліції №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області від 10.02.2023 №2812/119-63/10-2023, яка надійшла до суду 30.03.2023 року, вбачається, що 28.12.2022 дізнавачем сектору дізнання Відділу поліції №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000264 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України, відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Постанову про закриття не скасовано.

ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 28.12.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 14.05.2021.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.04.2023 року скаргу ОСОБА_1 на постанову дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 28.12.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 14.05.2021 - повернуто.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.05.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2023 року - залишено без змін. Роз`яснено ОСОБА_1 , що він не позбавлений можливості повторно звернутись до слідчого судді із скаргою на рішення по закриття кримінального провадження, порушивши питання про поновлення процесуального строку на оскарження такого рішення, обов`язково зазначивши об`єктивні причини пропуску цього строку, які повинні підтверджуватись фактичними відомостями.

З огляду на викладене вище, постанова дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області від 28.12.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000264 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України від 28.12.2022, є чинною та не скасованою, у встановленому законом порядку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що станом на дату прийняття даної постанови суду апеляційної інстанції, відсутні відповідні відомості на офіційному веб - сайті "Судова влада України" щодо повторного звернення позивача до слідчого судді із скаргою на рішення по закриття кримінального провадження.

Відповідно, доводи позивача про те, що копія реєстраційної справи містить явно підроблений документ, а саме доручення від 03.08.2005 року з підробленим підписом останнього, не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Будь - яких доказів на спростування зазначеного вище, позивачем не було надано до суду.

Також, щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що вищевикладений правочин, а саме нібито доручення від 03 серпня 2005 року є нікчемним в силу закону, зокрема з огляду на те, що він не підписувався скаржником, він виданий на підставі неіснуючого документу, а саме договору від 22.08.2005р., який відсутній, як в матеріалах реєстраційної справи Департаменту ХМР, так і адміністративної справи №520/6090/2020, він є таким, що взагалі не укладений та сформований без волевиявлення ОСОБА_1 та не у формі передбаченій чинним законодавством України, однак суд першої інстанції взагалі не надав правової оцінки даним нібито документам та в мотивувальній частині рішення не відобразив своєї позиції щодо нікчемності цього правочину, то колегія суддів вважає наведені посилання необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із наведеними вже вище висновками суду.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що у вказаному вище дорученні зазначено про те, що воно видане на підставі договору про надання юридичної послуги з державної реєстрації підприємницької діяльності №169/08 від 22.08.2005 року, при цьому, саме нібито доручення оформлене 03 серпня 2005 року, тобто до моменту укладення нібито договору на підставі якого, воно (доручення) і було видане, посилаючись у зв`язку з цим на те, що позивачем не видавалось та не підписувалось вищевказане доручення, а також не укладався та не підписувався договір №169/08 від 22.08.2005 року, що також свідчить про підробку документів та відомостей відносно громадянина України - ОСОБА_1 , то колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки у ході апеляційного перегляду даної справи такі доводи не знайшли свого підтвердження. Матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження цього.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не вживались будь-яких заходів щодо реєстрації або перереєстрації його як фізичної особи-підприємця, про що Департаментом реєстрації Харківської міської ради внесено протиправний запис № 2 025218 від 25 серпня 2005 року, який є предметом розгляду справи №520/6090/2020 суперечать зазначеним вище висновкам суду у даній справі. Позивачем не надано доказів на підтвердження цього.

Крім того, щодо доводів апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надано належної оцінки клопотанню скаржника вих.№44-КпПС від 23.04.2021 про продовження процесуальних строків розгляду справи, при цьому при розгляді клопотання про продовження процесуальних строків, суд застосував занадтий формалізм до норм чинного законодавства України, вказавши на відсутність прямої норми на можливість такого продовження та констатував ту обставину, що на момент прийняття рішення відсутні відомості про те, що долучені Департаментом ХМР документи є фальшивими або підробленими, однак в даному випадку скаржник не міг прискорити процес розгляду вищевказаної заяви працівниками поліції, з огляду на що і просив продовжити процесуальні строки для надання додаткових доказів, які б свідчили про те, що вказані документи ОСОБА_1 не підписувались, а отже є такими, що не є належними доказами, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, як такі, що не є дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції згідно ст.317 КАС України та відповідно не впливають на його правомірність.

Також, щодо посилання в апеляційній скарзі на практику Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Bellet v. France", у рішенні "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, то колегія суддів враховує правові позиції вказаного Суду, викладені в його рішеннях, При цьому, суд зазначає, що дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не суперечить вказаним рішенням Європейського суду з прав людини.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не застосовано практику Верховного Суду викладену, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), колегія суддів відхиляє, оскільки правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у зазначених постановах, не впливають на вирішення даної справи та не спростовують правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення. Відповідно, підстави для їх врахування у даній справі, з огляду на ч.5 ст.242 КАС України, відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суддя першої інстанції взагалі не могла прийняти оскаржуване рішення суду 30 квітня 2021 року, оскільки в цей день вона перебувала в черговій відпустці, що також свідчить про порушення норм процесуального права щодо особистого прийняття рішення, а також доводів апеляційної скарги про те, що така ж ситуація в рамках справи №520/6090/2020 відбувалась і 11 березня 2021 року, при прийнятті рішення про витребування доказів з відповідача, коли суддя Рубан В.В. також перебувала у відпустці, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, скаржником в обґрунтування своїх доводів було додано до апеляційної скарги звіт Харківського окружного адміністративного суду про автоматизований розподіл по справі №520/3799/21 від 11.03.2021, а також звіт Харківського окружного адміністративного суду про автоматизований розподіл по справі №520/7557/21 від 30.04.2021, які містять інформацію про виключення судді Рубан В.В. із автоматизованого розподілу судової справи між суддями, а саме: "Виключено: Рубан В.В.; Табель: Відпустка менше 14 календ. днів".

Згідно п.2.3.3. Розділу 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25 не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли: за чотирнадцять днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів); за три робочих дні до початку відпустки, якщо її тривалість становить менше чотирнадцяти календарних днів.

Наведені вище звіти Харківського окружного адміністративного суду про автоматизований розподіл певних справ не можуть свідчити про той факт, що суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В. 11.03.2021 року та 30.04.2021 року, коли нею приймалися судові рішення у даній справі, перебувала у відпустці, а свідчать лише про той факт, що на неї не розподілялися судові справи у зв`язку з отриманням нею відпустки 14 календарних днів і більше та відпустки менше 14 календарних днів.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано до судів першої та апеляційної інстанцій відповідних доказів (наказ голови суду (особи, яка виконує його обов`язки) про надання відпустки, відповідний табель обліку робочого часу Харківського окружного адміністративного суду, довідка Харківського окружного адміністративного суду), тощо), що суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В. 11.03.2021 року та 30.04.2021 року перебувала у відпустці.

В матеріалах даної справи міститься відповідний витяг із протоколу автоматизованого розподілу судової справи №520/6090/2020 між суддями Харківського окружного адміністративного суду про визначення головуючим суддею - суддею доповідачем Рубан В.В., і саме цим судом (суддею) винесено оскаржуване рішення у даній справі.

Доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості заявлених вимог позивачем, а відтак погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку, за наслідками апеляційного перегляду даної справи позивачем не було доведено обставин на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Правові підстави для розподілу судових витрат згідно ст.139 КАС України, відсутні.

Враховуючи те, що дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС Україн .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 по справі №520/6090/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 29.05.2023 року