Справа № 320/7457/23
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року Київ № 320/7457/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання відмови протиправною та про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивачка просила суд:

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 17.01.2023 № 1000-0202-8/9171 щодо перерахунку пенсії відповідно до статей 50, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити додаткову пенсію позивачці з дати її призначення, а саме з 02.07.1999 у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачці пенсію зі збільшенням її на 1% заробітку за рік за кожний повний рік стажу роботи понад установлений понаднармований стаж (15 років - для жінок) відповідно до статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із дати призначення пенсії, а саме з 02.07.1999;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити компенсацію позивачці втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (додаткової пенсії та 1% заробітку за рік за кожний повний рік стажу роботи понад установлений понаднармований стаж) із дати призначення пенсії, а саме з 02.07.1999 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за рахунок коштів Пенсійного фонду України у Київській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка перебуває на обліку у Вишгородському об`єднаному управлінні ПФУ Київської області та отримує пенсію як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія IV, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призначена з 02.07.1999. Разом із тим, не погоджуючись із розміром доплат до її пенсії, позивачка звернулась до відповідача з претензією від 28.12.2022, у відповідь на яку отримала відмову у перерахунку пенсії відповідно до статей 50, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ухвали від 28.03.2023 судом відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Як убачається з матеріалів справи, позивачка отримала ухвалу суду про відкриття провадження, про що свідчить розписка від 31.03.2023, відповідач 29.03.2023, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Цією ж ухвалою позивачці було запропоновано протягом десяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині вимог про визнання протиправною відмову та зобов`язання відповідача перерахувати пенсію з 02.07.1999 по 16.08.2022 включно відповідно до статей 50, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.

Від позивачки надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, за результатами вивчення змісту якої судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду в зазначеній частині позовних вимог, у зв`язку із чим суд своєю ухвалою від 29.05.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у частині вимог про визнання протиправною відмову та зобов`язання відповідача перерахувати пенсію з 02.07.1999 по 16.08.2022 включно відповідно до статей 50, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишив без розгляду.

Отже в межах розгляду решти позовних вимог предметом спору є відмова відповідача щодо перерахунку пенсії відповідно до статей 50, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 17.08.2022 (у межах шестимісячного строку, що передував зверненню до суду).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, наділена адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 та перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується учасниками справи.

Із матеріалів справи слідує, що позивачка в особі представника ОСОБА_2 зверталася до відповідача із претензією від 28.12.2022 про перерахунок пенсії (зареєстрована в Головному управлінні 04.01.2023 за № 343/М-1000-23), в якій просила перерахувати та виплатити додаткову пенсії з дати її призначення у розмірі 15%, а саме з 02.07.1999 відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також перерахувати та виплатити пенсію зі збільшенням її на 1% заробітку за рік за кожний повний рік стажу роботи понад установлений понаднормовий стаж (15 років для жінок) відповідно до статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дати призначення, а саме з 02.07.1999.

У відповідь на претензію відповідач листом від 17.01.2023 № 1000-0202-8/9171 повідомив, що позивачка перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розмір пенсії позивачки обчислено з урахуванням страхового стажу 32 роки 9 місяців 27 днів. Коефіцієнт стажу становить 0,32750. Заробітну плату визначено за період з 01.01.1998 по 31.12.1998. Осучаснена середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески застосована в розмірі 6186, 32 грн. Індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 0,98086. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 6067, 92 грн. (6186, 32 х 0.98086).

Розмір пенсії станом на січень 2023 року становить 3275, 41 грн., де: 1987, 24 грн. розмір пенсії; 105, 76 грн. доплата до прожиткового мінімуму (до 2093 грн.); 587, 00 грн. доплата 65-ти річний до 40% мінімальної заробітної плати; 238, 47 грн. доплата за понаднормовий стаж (за 12 років); 56, 94 грн. додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам віднесеним до 4 категорії (потерпілі) внаслідок аварії на ЧАЕС; 300, 00 грн. компенсаційна виплата 70-ти річним. При цьому позивачці було роз`яснено, що частина друга статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній до 01.01.2004), визначала розмір пенсії громадянина залежно від наявного у нього стажу та заробітку, але ж ніяк не розмір доплати до пенсії за понаднормовий стаж. Крім того було зазначено, що у зв`язку з надбанням чинності з 01.10.2017 Закону України № 2148-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено зміни, якими визначено умови призначення пенсії відповідно до цієї статті, а саме право на пенсію мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш, як, зокрема, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком № 1 чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також зазначено, що призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону здійснюється за бажанням застрахованої особи, у такому випадку частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства , а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

За висновками відповідача, пенсію позивачці обчислено на підставі документів, які містяться в матеріалах пенсійної справи та відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись із відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії відповідно до статей 50, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачка звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити додаткову пенсію позивачці у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд виходив із такого.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та врегульовані Законом України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII).

Статтею 49 цього Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 50 Закону №796-XII (у редакції до прийняття Закону України № 76-VIІІ від 28.12.2014), особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна

додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 51 Закону № 796-XII (у редакції до прийняття Закону України № 76-VIІІ від 28.12.2014), особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтями 50, 51 Закону № 796-XII (у редакції Закону України №76-VIІІ від 28.12.2014), особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні будь-які документальні докази на підтвердження за позивачкою статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у т.ч. 4 категорії. Натомість ці обставини не заперечуються відповідачем, у зв`язку із чим не можуть бути розтлумачені судом як такі, що свідчать про відсутність у ОСОБА_1 статуту особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Таким чином, оскільки позивачка ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що не заперечується учасниками справи, тому має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, саме відповідно до статті 51 Закону № 796-XII, а не як зазначає позивачка відповідно до статті 50 вказаного Закону.

При цьому, передумовою наявності за позивачкою права на перерахунок та виплату додаткової пенсію відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є наявність статусу особи, віднесеної до категорії 1 постраждалих від аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Як зазначалось вище, відповідно до прохальної частини позову позивачка просила суд зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити додаткову пенсію відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог у зазначеній частині позивачкою не надано жодних доказів наявності за нею статусу особи, віднесеної до категорії 1 постраждалих від аварії на Чорнобильській АЕС, що є обов`язковою передумовою для реалізації права, передбаченого статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За відсутності доказів зворотного у суду відсутні підстави вважати, що в цій частині позовних вимог відповідач діяв не в межах повноважень та не у відповідності до вимог чинного законодавства. У зв`язку із цим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, не підтверджені жодними документальними доказами, зокрема наявності у позивачки 1 категорії осіб, які постраждали від аварії на Чорнобильській АЕС, що виключає можливість їх задоволення.

У той же час, згідно з пунктом 3 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема проведення політики у сфері соціального захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 1210).

Відповідно до абзацу восьмого пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.02.2012 № 3-рп/2012, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 1210, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах:

1) особам, що належать до категорії 1:

із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

особам з інвалідністю I групи - 474,5 гривні;

особам з інвалідністю II групи - 379,6 гривні;

особам з інвалідністю III групи - 284,7 гривні;

для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності із Чорнобильською катастрофою:

особам з інвалідністю I групи - 341,64 гривні;

особам з інвалідністю II групи - 227,76 гривні;

особам з інвалідністю III групи - 170,82 гривні;

2) особам, що належать до категорій 2-4:

особам, що належать до категорії 2, - 170,82 гривні;

особам, що належать до категорії 3, - 113,88 гривні;

особам, що належать до категорії 4, - 56,94 гривні.

Ураховуючи наведене, питання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, врегульоване чинним законодавством, виплата проводиться згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.

Як убачається з наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії (дата розрахунку 01.12.2022), ОСОБА_1 отримує, зокрема серед іншого, додаткову пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС (Постанова № 112 пункт 5) 56, 94 грн.

Загальний розмір пенсії з урахуванням зазначених доплат та надбавок, а також компенсації виплати 70-ти річним (300*) 300, 00 грн., складає 3275, 41 грн.

Отже, оскільки позивачка має статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4) та їй встановлена та виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 51 Закону № 796-XII у розмірі 56, 94 грн., який відповідає пункту 13 Порядку № 1210 (особа, що належать до категорії 4).

Таким чином Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області правомірно здійснює виплати позивачці додаткової пенсії відповідно до статті 51 Закону № 796-XII у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, що становить 56, 94 грн.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, яким було визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010 з наступними змінами, вказано, що Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Крім того, у цьому рішенні Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

У рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційним Судом України визначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Цим рішенням Конституційного Суду дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Із системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 № 20-рп/2011).

Із огляду на встановлене, суд уважає, що відповідач правомірно здійснює нарахування та виплату позивачці додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 51 Закону № 796-XII у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, що, у свою чергу, вказує на відсутність підстав для задоволення позову в зазначеній частині позовних вимог.

Оскільки судом не встановлено порушень прав та інтересів позивачки у зазначеній частині позовних вимог, похідна вимога про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити компенсацію позивачці втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (додаткової пенсії) відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за рахунок коштів Пенсійного фонду України у Київській області, задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачці пенсію зі збільшенням її на 1% заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад установлений понаднармований стаж (15 років - для жінок) відповідно до статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд зазначає таке.

Статтею 56 Закону № 796-XII визначено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби).

Частиною другою статті 56 Закону № 796-XII (у редакції, чинній станом на дату призначення пенсії позивачці) передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Позивачка має спеціальний статус постраждалої від наслідків Чорнобильської катастрофи (категорія 4), тому вказана норма є правозастосовною для обрахунку стажу позивачки.

Як убачається з наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії (дата розрахунку 01.12.2022), ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, умови призначення: стаття 55 Закону № 796-ХІІ (категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи); середньомісячний заробіток: 6067, 91 грн.; особливості ІV категорія потерпілі, зона посиленого радіоекологічного контролю.

Страховий стаж (повний) 32 роки 9 місяців 27 днів; страховий стаж до 01.01.2004 32 роки 8 місяців 24 дні; страховий стаж після 01.01.2004 0 років 1 місяць 3 дні; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0,32750; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,32750.

З 01.12.2022 по 01.07.2024 розмір пенсії за віком відповідно до статті 27 (6067,91 * 0,32750) 1987, 24 грн.; доплата до прожиткового мінімуму (стаття 28 частина перша абзац 1) (2093 грн.) 105, 76 грн.; доплата 65 років до 40% мінімальної заробітної плати (2680,00) (стаття 28 частина друга) 587, 00 грн.; доплата за понаднормовий стаж (стаття 28 частина перша абзац 1) (за 12 років) 238, 47 грн. Загальний розмір пенсії 2918, 47 грн.

Додаткова пенсія особам, віднесеним до 4 категорії ЧАЕС (Постанова № 112 пункт 5) 56, 94 грн.

Загальний розмір пенсії з урахуванням зазначених доплат та надбавок, а також компенсації виплати 70-ти річним (300*) 300, 00 грн., складає 3275, 41 грн.

Надаючи відповідь на претензію позивачки відповідач у листі від 17.01.2023 № 1000-0202-8/9171 повідомив, що розмір пенсії позивачки обчислено з урахуванням страхового стажу 32 роки 9 місяців 27 днів. Коефіцієнт стажу становить 0,32750. Заробітну плату визначено за період з 01.01.1998 по 31.12.1998. Осучаснена середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески застосована в розмірі 6186, 32 грн. Індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 0,98086. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 6067, 92 грн. (6186, 32 х 0.98086).

Розмір пенсії станом на січень 2023 року становить 3275, 41 грн., де: 1987, 24 грн. розмір пенсії; 105, 76 грн. доплата до прожиткового мінімуму (до 2093 грн.); 587, 00 грн. доплата 65-ти річний до 40% мінімальної заробітної плати; 238, 47 грн. доплата за понаднормовий стаж (за 12 років); 56, 94 грн. додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам віднесеним до 4 категорії (потерпілі) внаслідок аварії на ЧАЕС; 300, 00 грн. компенсаційна виплата 70-ти річним.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до частини другої статті 56 Закону № 796-XII, а саме доповнено словами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже після внесення змін частина друга статті 56 Закону № 796-XII передбачає, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» звужено коло осіб, яким розмір пенсії збільшується на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад встановлений стаж, та встановлено, що на таке збільшення мають право лише особи, які виявили бажання визначити частину розміру пенсії за віком за період стажу, набутого до набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто до 01.01.2004 року.

За змістом статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки пенсія за віком призначена позивачці з 02.07.1999, що не заперечується учасниками справи, вказані зміни не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, які виникли раніше, ніж Закон України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Вказаним Законом «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 43, згідно з яким призначені пенсії з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Тобто перерахунок має застосовуватись лише щодо вказаних складових і не може змінювати інші складові розрахунку розміру пенсії позивачки.

Порядок перерахунку пенсій Законом № 796-XII не встановлений, водночас, ознакам, передбаченим вказаною нормою, відповідає абзац 2 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1% визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті другому статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно із цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини другої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже особам, яким призначена пенсія на умовах, визначених положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватись за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 560/675/17.

Як убачається з перерахунку пенсії станом на 01.12.2022, повний страховий стаж позивачки складає 32 роки 9 місяців 27 днів.

Необхідний мінімальний стаж у розумінні частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію за яким мають, зокрема громадяни віднесені до 4 категорії для жінок становить 15 років.

Із цього розрахунку пенсії встановлено, що доплата за понаднормовий стаж (стаття 28 частина перша абзац 2) визначений територіальним органом ПФУ станом на 01.12.2022 12 років.

Отже такий розрахунок, здійснений відповідачем, не відповідає вимогам закону, оскільки станом на 01.12.2022 позивачка мала повних 32 роки стажу, отже понаднормовий стаж позивачки в розумінні частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становить не 12 років, а 17 років.

За вказаних обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та відповідачем під час розгляду справи не спростовані.

За приписами частини четвертої статті 45 Закону № 1058, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться, зокрема в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Позивачка звернулася за перерахунком пенсії відповідно до її претензії від 28.12.2022 04.01.2023, тому перерахунок пенсії позивачці слід проводити з 01.01.2023.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (1% заробітку за рік за кожний повний рік стажу роботи понад установлений понаднармований стаж) відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за рахунок коштів відповідача, суд уважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 1 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно положень статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно положень статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Ураховуючи викладене, а також з огляду на те, що під час розгляду справи судом не встановлено, що у спірний період позивачці нараховувалась у визначених розмірах пенсія зі збільшенням її на 1% заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад установлений понаднармований стаж (15 років - для жінок), але не вище 75 процентів заробітку відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то позовні вимоги в зазначеній частині є та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує, що під час звернення до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 3220, 80 грн., що підтверджується квитанцією від 17.02.2023 № 0.0..1.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, керуючись статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачкою судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 1073, 60 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладену у листі від 17.01.2023 № 1000-0202-8/9171 щодо перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, починаючи з 01.01.2023 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію зі збільшенням її на 1% заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад установлений понаднармований стаж (15 років - для жінок), але не вище 75 процентів заробітку відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше здійснених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.