Справа № 686/10227/23
Суддя: Палінчак О. М.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/183/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю представника позивача

Крука А.С.,

представника відповідача

Мельник-Кірієнко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Крук Андрій Степанович, до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

26 квітня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Крук А.С., звернувся до суду з адміністративним позовом до УПП в Хмельницькій області ДПП НП України про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 6813623 від 10.04.2023 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10.04.2023 року він, керуючи транспортним засобом Audi Q7, державний номер НОМЕР_1 по вул. Володимирській у м. Хмельницькому, був зупинений інспектором УПП в Хмельницькій області Цьось Ю.В. та складено відносно нього постанову за неподання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п. 9.2 б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Проте, позивач вказує, що ПДР він не порушував, підстав для його зупинки у поліції не було, жодних доказів, з яких можна встановити дійсність обставин, що відбулись, позивачу надано не було. Разом з тим, вказує, що оскаржувана постанова не містить даних щодо місця повороту водієм та в якому напрямку він рухався, здійснюючи такий поворот. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є незаконними та необґрунтованими, оскільки у діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень, а тому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову від 10.04.2023 року серії ЕАС 6813623 та стягнути з відповідача понесені судові витрати, в т.ч. 2400 грн. на правову допомогу адвоката.

Ухвалою судді від 02.05.2023 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 травня 2023 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, а також долучила клопотання про відмову в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат, які були понесені позивачем у зв`язку із наданням професійної правничої допомоги, а також, витрат, які будуть понесені позивачем у разі задоволення позовних вимог.

Представник позивача Крук А.С. в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача УПП в Хмельницькій області ДПП НП України Мельник-Кірієнко А.П. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 квітня 2023 року інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Хмельницькій області Цьось Ю.В. було винесено постанову серії ЕАС № 6813623 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн., та відповідно до якої, позивач 10.04.2023 року 0 21 год. 08 хв., керуючи транспортним засобом Audi Q7, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Проскурівській, 42, у м. Хмельницькому, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п. 9.2 б ПДР, що підтверджується копією вказаної постанови, яка міститься в матеріалах справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, а уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1.Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п.9.2 (б) ПДР України: Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно із ч.2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем надано суду диск із відеозаписом фіксації події, проте із даного відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

Отже, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст. 9 КУпАП обставин, то суд вважає недоведеним факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому, постанова серії ЕАС № 6813623 від 10.04.2023 року винесена необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для її скасування.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В порядку ч.1 ст.139 КАС України стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає сплачений ним судовий збір.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем, разом із позовною заявою, було подано копію витягу з договору про надання правової (правничої) допомоги, копію акту наданих послуг/виконаних робіт від 18.04.2023 року та копію квитанції від 18.04.2023 року на суму 2400 грн. 00 коп.

Представниця відповідача у поданому клопотанні заперечувала щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2400 грн., посилаючись на типовість позову, простоту справи, відсутність необхідності для адвоката формувати правову позицію, також, вказує, що вартість наданої правової допомоги є явно завищеною.

При визначенні суми відшкодування суд, також, має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача 2400 грн. витрат на правничу допомогу, що буде достатнім та справедливим за вказаних обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС № 6813623 від 10.04.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. та 2400 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 26 травня 2023 року.

Суддя О.М. Палінчак