Справа № 380/17539/22
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року

справа №380/17539/22

провадження № П/380/17679/22

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Раєнко О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу № 380/17539/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просили визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0-1312 від 03.06.2021 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 4869,41 грн.;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0-1312 від 03.06.2021 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 4869,41 грн.;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Львівській області №1-1312 від 05.09.2022 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 6186,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Львівській області №1-1312 від 05.09.2022 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 6186,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є співвласниками житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_1 (по 1/2 ід.ч. кожна) відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2009 року. Будинок одноповерховий з мансардою, загальною площею 206,2 кв.м, житловою 96,5 кв.м. Використовується для постійного проживання сім`ї позивачів.

Після отримання позивачами спірних рішень, вони звернулися до Трускавецької ДПІ Дрогобицького управління ГУ ДФС у Львівській області за роз`ясненнями щодо сплати цього податку та дізнались, що виконавчий комітет Трускавецької міської ради надав органу ДПС інформацію про те, що позивачі здають свій житловий будинок в найм та отримують доходи. Тому пільга щодо сплати податку з нерухомого майна не застосовується.

Виконавчий комітет Трускавецької міської ради повідомив позивачів про те, що 21.10.2021 комісійно було проведено обстеження будинковолодіння АДРЕСА_1 та встановлено, що в будинку частина жилих приміщень пристосовані до здачі в оренду (приміщення мають окремий вхід, обладнані окремими санвузлами). На підставі цього комісія зробила висновок, що жилі приміщення використовуються з метою одержання доходів.

Позивачі також зазначають, що податкові повідомлення рішення №0-1312 та №0-1312 видані 03.06.2021. А комісійне обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 було проведено 21.10.2021 (через п`ять місяців після видачі органом ДПС своїх рішень).

Позивачі повторно (10.11.2021 та 31.12.2021) звернулися з заявами до Трускавецької міської ради та її виконавчих органів щодо надання роз`яснення стосовно інформації та підтверджуючих документів, яка була надана ними до контролюючого органу, та на підставі якого нараховано було податок на нерухоме майно.

Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради лише 25.03.2022 листом №03/Л-1151-5 було надано Акт обстеження житлового будинку від 21.10.2021, з якого вбачається, що «в житловому будинку по АДРЕСА_1 , жилі приміщення обладнані окремим входом з санвузлами, призначені для здачі в оренду».

Позивачі вважають, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню з наступних підстав:

Рішенням Трускавецької міської ради Львівської області №789 від 30.01.2015 року встановлено місцеві податки і збори на території міста Трускавця. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в т.ч. його часток. Пільга зі сплати податку для житлового будинку /будинків незалежно від їх кількості, була визначена шляхом зменшення бази оподаткування за кожний базовий податковий (звітний) період на 150 кв.м. Ставка податку на нерухоме майно для житлового будинку становила 2% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного податкового року. Рішенням Трускавецької міської ради №436 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до рішення Трускавецької міської ради № 789 від 30.01.2015року «Про встановлення місцевих податків та зборів на території м. Трускавця» встановлено ставку податку з нерухомості для фізичних осіб для житлового будинку у розмірі 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного податкового року. Решта положень рішення №789 залишено без змін. Це рішення органу місцевого самоврядування було чинне на час прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.

На думку позивачів, органом місцевого самоврядування, рішеннями якого передбачено встановлення місцевих податків і зборів, для подання інформації в контролюючий орган щодо не застосування пільги слід було надати належні та достовірні докази стосовно 1) здавання житлового будинку АДРЕСА_1 в оренду; 2) в лізинг; 3) використання житлового будинку у підприємницькій діяльності, 4) отримання доходу позивачами від здачі в найм, оренду, лізинг житлового будинку третім особам.

Натомість орган місцевого самоврядування в особі комісії, стореної з перевищенням службових повноважень та всупереч Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» подав суб`єктивну, нічим не обґрунтовано інформацію про наявність окремих входів у житловий будинок, наявність кількох санвузлів як підстави для незастосування пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Акт обстеження житлового будинку від 21.10.2021, прийнятий після винесення рішення контролюючого органу 03.06.2021, складався без участі власників житлового будинку. Їхні підписи в акті відсутні та не зазначено, що вони від підпису відмовилися. Комісією не засвідчено факту присутності наймачів (орендарів) житлового будинку, не з`ясовано наявність письмових договорів оренди (найму) житлових приміщень, не встановлено факту отримання доходу позивачами від здачі в найм житлового будинку. Їхній висновок обґрунтовується лише візуальною наявністю у архітектурі будинку окремих входів у частини приміщення будинку з санвузлами.

Проте жодними будівельними нормами не заборонено проектувати житловий будинок з декількома окремими входами чи санвузлами. Наявність таких не надає житловому будинку статусу громадського (наприклад готелю).

Контролюючий орган в особі ГУ ДПС у Львівській області, як підставу для розрахунку податкових зобов`язань вказав виключно норми Податкового кодексу України, хоча підставою для нарахування податку з нерухомого майна на території Трускавецької міської ради є саме рішення цієї ради, прийняте на підставі Закону та в рамках, встановлених ПК України.

Відповідно акт комісії від 21.10.2021 не може бути законною підставою для незастосування пільги щодо сплати податку на нерухоме майно.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду додаткові пояснення та докази, просила позов задоволити повністю.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що враховуючи отриману інформацію від Виконавчого комітету Трускавецької міської ради, де зазначено, що будинок, який належить позивачам використовується ним з метою одержання доходу (здавання в оренду, тощо), нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки здійснювалось згідно вимог п.п. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 ПК України та сформовано спірні податкові повідомлення рішення про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою від 09.12.2022 відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою судді від 16.02.2023 року постановлено про перехід з спрощеного провадження в загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 19.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду

Судом встановлені наступні обставини:

Головним управлінням ДПС у Львівській області, щодо позивачів керуючись п.п. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 ПК України, прийняті наступні податкові повідомлення - рішенні:

- № 0-1312 від 03.06.2021 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 4869,41 грн.;

- № 0-1312 від 03.06.2021 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 4869,41 грн.;

- № 1-1312 від 05.09.2022 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 6186,00 грн.;

- № 1-1312 від 05.09.2022 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 6186,00 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивачі вважають спірні рішення протиправними та таким, що не відповідають вимогам законодавства.

Судом враховуються аргументи наведені позивачами про протиправність спірних рішень з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із п.п. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно із п.п. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно із п.п. 266.3.1. п. 266.3. ст. 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно із п.п «б» п.п. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України, Згідно із п.п. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно із п.п. 266.4.2. п. 266.4. ст. 266 ПК України, сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Сільські, селищні, міські ради мають право встановлювати пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані на території індустріального парку та перебувають у власності учасників індустріального парку, включеного до Реєстру індустріальних парків. На такі рішення не поширюється дія підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпунктів 12.3.3 і 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 (у частині строку прийняття та набрання чинності рішеннями) та пункту 12.5 (у частині строку набрання чинності рішеннями) статті 12 цього Кодексу та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Згідно із п.п. 266.4.3. п. 266.4. ст. 266 ПК України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Згідно із п.п. 266.7.1. п. 266.7. ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно із п.п. 266.7.2. п. 266.1. ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Судом встановлено що відповідачем спірні рішення прийняті на підставі інформації від Виконавчого комітету Трускавецької міської про те, що будинок, який належить позивачам використовується ними з метою одержання доходу (здавання в оренду, тощо).

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по даній справі не надано суду жодних належних та допустимих доказів саме використання позивачами вищевказаного нерухомого майна метою одержання доходу (здавання в оренду, тощо).

В справі відсутні копії договорів оренди чи найму цього ж майна, доказів про оплату за такі послуги, фактичні дані про орендарів, періоди оренди. Наявність технічної можливості будівлі не є безумовною підставою для висновків про використання позивачами згаданого майна з метою одержання доходу (здавання в оренду, тощо).

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суд зазначає, що такі по суті є протиправними та підлягають скасуванню з наведених вище підстав, оскільки відповідачем не спростовано, що позивачі є співвласниками житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_1 (по 1/2 ід.ч. кожна) відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.09.2009 року. Будинок одноповерховий з мансардою, загальною площею 206,2 кв.м, житловою 96,5 кв.м. відповідно не є об`єктом оподаткування. Використовується для постійного проживання сім`ї позивачів.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом не враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задоволити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0-1312 від 03.06.2021, №0-1312 від 03.06.2021, №1-1312 від 05.09.2022, №1-1312 від 05.09.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (ЄДРПОУ ВП 43968090, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) 2025,40 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (ЄДРПОУ ВП 43968090, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 2025,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 29.05.2023 року.

Суддя Гавдик З.В.