Справа № 260/2889/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2023 рокум. Ужгород№ 260/2889/23
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Філіпа Івана Юрійовича (90500, Закарпатська область, м. Тячів, вул. Незалежності, 2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення № 29 від 20.03.2023 року Головного управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії по інвалідності; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити мені пенсію по інвалідності починаючи з 13 березня 2023 року із врахуванням періодів роботи у Буштинському лісокомбінаті в період з 18.12.1989 року по 30.10.1995 рік, в Фермерському господарстві «Добруник» з 04.03.1992 року по 06.03.2000 рік, в науково-виробничому концерні «Скорпіон» з 13.03.2000 року по 10.02.2002 рік та в приватному підприємстві «Емпайер» з 25.09.2004 року по 20.06.2010 рік.

01 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 15 травня 2023 року належним чином засвідчені копії відмовних матеріалів (в т.ч. електронної справи) щодо призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

05 травня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області надано суду належним чином засвідчені копії відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, згідно ст. 62 Закону є трудова книжка. Вважає, що рішення відповідачів в призначенні пенсії по інвалідності за віком є незаконним та необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки заповнення трудових книжок працівника та їх дублікатів входить в прямі обов`язки адміністрації роботодавця і працівник не може нести відповідальності або будь-які негативні наслідки, якщо роботодавець з тієї чи іншої причини допустив якісь помилки при їх оформленні. Перерахування страхових платежів також входить в прямі обов`язки роботодавця, працівник не має об`єктивної можливості вплинути на цей процес або зафіксувати сплату страхових внесків підприємством. В даній ситуації повинна діяти презумпція того, що роботодавці сплачували належним чином страхові платежі з моєї заробітної плати. Жодних даних про те, що такі платежі не сплачувались відповідачі за період з 1992 року по 2000-1 рік не мають, оскільки такі відомості нe внесені в інформаційну базу Пенсійного фонду України взагалі. Відсутність відомостей та інформації про сплату страхових платежів з 2000- го по 2010 роки також об`єктивно підтвердити не має можливості, зокрема про сплату таких платежів в Автономній Республіці Крим, де він працював в ПП «Емпаєр» з 25.09.2004 року по 20.06.2010 рік і його вини, враховуючи, що ця територія окупована росією, в цьому немає.

15 травня 2023 року відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що як слідує з матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 за доданими документами до страхового стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зараховано: періоди роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_2 від 20.12.2004р., оскільки даний дублікат заповнено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 (до цього- Порядок, затверджений постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань №162 від 20.06.1974р.), відповідно до п.5.1 якої, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї, зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку. Зарахування до страхового стажу періодів роботи зазначених в даному дублікаті трудової книжки, можливо після перевірки первинних документів; час роботи з 04.03.1992р. по 06.03.2000р., згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду за даний період; період роботи з 25.09.2004р. по 20.06.2010р., оскільки за даний період відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовлено у призначенні пенсії, про що винесено рішення №29 від 20.03.2023 року, а Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомлено про відмову у призначенні пенсії. Водночас наголошують, що за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань: державна реєстрація науково-виробничого концерну «Скорпіон»» проведено 28.05.2000 року, а позивач просить зарахувати до його загального трудового стажу період роботи у цьому концерні з 13.03.2000 року, тобто з дати коли концерн ще не був створений; державна реєстрація приватного підприємства «Емпайер» проведено 11.11.2004 року, а позивач просить зарахувати до його загального трудового стажу період роботи у цьому підприємстві з 25.09.2004 року, тобто з дати коли підприємство ще не було створено.

Відповідачем 2 або уповноваженим представником відзиву на позовну заяву до суду у строк наданий судом в ухвалі суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 01 травня 2023 року не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 13 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 1245 про призначення пенсії по інвалідності, (а.с. 31-34).

20 березня 2023 року Головне управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області рішенням № 29 відмовило в призначенні пенсії ОСОБА_1 по інвалідності у відповідності до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 13 років, (а.с. 56).

Зазначило, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_2 від 20.12.2004р., оскільки даний дублікат заповнено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України. Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 (до цього-Порядок, затверджений постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань №162 від 20.06.1974р.), відповідно до п.5.1 якої, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї, зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку.

Зарахування до страхового стажу періодів роботи зазначених в даному дублікаті трудової книжки, можливо після перевірки первинних документів.

Час роботи в фермерському підприємстві з 04.03.1992р. по 06.03.2000р., згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду за даний період;

Період роботи з 25.09.2004р. по 20.06.2010р., оскільки за даний період відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

До відома: в довідці МСЕК №792301 не коректно внесено дату чергового переогляду (в даній графі зазначено липень 2024р., а в записі про виправлення дати - серпень).

Не погодившись із рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що згідно з пунктом 2.2 Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162) у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення. Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Крім того, у момент спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. № 58, (далі - Інструкція № 58) .

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Слід вказати, що відповідно до пункту 18 постанови Ради міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року №656 "Про трудові книжки робочих та службовців" відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням керівника підприємства, установи, організації).

Аналогічний припис міститься в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" - відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно із пунктом 2.4. зазначеної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Позивачем при поданні заяви 13 березня 2023 року про призначення/перерахунок пенсії було надано трудову книжку НОМЕР_3 від 04 березня 1992 року, (а.с. 42-46) дублікат трудової книжки НОМЕР_2 від 20 грудня 2004 року, (а.с. 48-51).

Згідно з записами у трудових книжках встановлено такі записи про роботу позивача:

- з 18.12.1989 (наказ від 27.03.1990 №85к) по 30.10.1995 (наказ від 06.10.1994 №277к) «Буштинський лісокомбінат» (записи № 1-6) дублікат трудової книжки НОМЕР_2 ;

- з 01.04.1985 (наказ від 01.04.1985 №21/к) по 18.07.1985 (наказ від 18.07.1985 №64/к) - Закарпатський завод технологічного обладнання (записи №7-8), дублікат трудової книжки НОМЕР_2 ;

- з 04.03.1992 (наказ від 04.03.1992 №4) по 06.03.2000 (наказ від 06.03.2000 №12) ФГ «Добруник» (записи №1-2);

- з 13.03.2000 (наказ від 13.03.2000 №7) по 10.02.2002 (наказ від 10.02.2002 №12) науково виробничий концерн «Скорпіон» (записи № 3-4);

- з 25.09.2004 (наказ від 25.09.2004 №10) по 20.06.2010 (наказ від 20.06.2010 №34) ПП «Емпайер» (записи №5-6).

В даному випадку відповідач 2 мав в розпорядженні трудові книжки позивача, в якій чітко відображено місце та роботу, яку виконував позивач, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач до обрахунку стажу ОСОБА_1 поставився формально, та протиправно не зарахував період роботи, що підтверджується рішенням про відмову у призначенні пенсії, (а.с. 56).

При цьому, суд зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення трудової книжки з вини адміністрації підприємства, яка відповідальна за дотримання правил її ведення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні спору суд враховує, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах, а відтак доводи відповідача 2 про порушення заповнення дублікату трудової книжки НОМЕР_2 від 20 грудня 2004 року не можуть слугувати підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи.

Щодо доводів відповідачів в частині відсутності з 04.03.1992 року по 06.03.2000 року відомостей про сплату страхових внесків, а з 25.09.2004 року по 20.06.2010 року індивідуальних відомостей про застраховану особу, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 1 Закону №1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2, 10, 12 статті 20 Закону №1058 страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, на підставі проведеного правового аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини суд дійшов висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

В свою чергу органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Доводи відповідача 1 щодо державної реєстрацію юридичних осіб після працевлаштування позивача, суд оцінює критично, оскільки дані обставини не слугували підставою для відмови у призначенні пенсії. Крім того, оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням ПФУ в Вінницькій області.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 18.12.1989 по 30.10.1995 у Буштинському лісокомбінаті, з 04.03.1992 по 06.03.2000 у фермерському господарстві «Добруник» та з 25.09.2004 по 20.06.2010 у приватному підприємстві «Емпайер» є протиправною, оскільки вищевказаний період підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність зарахування вищевказаного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що період роботи з 13.03.2000 по 10.02.2002 у науково виробничому концерні «Скорпіон» самостійно зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області до страхового стажу позивача при призначенні пенсії по інвалідності, з огляду на що позов в цій частині не підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що в рішенні від 20 березня 2023 року № 29 про відмову в призначенні пенсії відповідач 2 зазначає, що загальний трудовий стаж позивача становить 6 років 6 місяців 19 днів.

Відповідно до статті 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп: від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Згідно з статтею 45 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Оскільки, ОСОБА_1 56 років досягнув 26 січня 2023 року, та із заявою про призначення пенсії звернувся 13 березня 2023 року, а інвалідність встановлено 06 липня 2022 року, то призначення пенсії має відбутися з 13 березня 2023 року.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача вищевказаний період роботи, то сукупний страховий стаж позивача становить понад 14 років, що є достатнім для призначення йому пенсії по інвалідності.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач-2 приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 20 березня 2023 року № 29 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії по інвалідності, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області призначити позивачу пенсію по інвалідності.

Відповідно до статті 30 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом встановлено, що за заявою позивача від 13 березня 2023 року про призначення пенсії згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області. Таким чином, наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України в Вінницькій області за результати розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті частини 2 статті 2 КАС України, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 20 березня 2023 року № 29 щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності та необхідність захисту порушеного права позивача, виходячи з повноваження суду, визначеного статтями 9 та 245 КАС України, шляхом зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, періоди роботи з 18.12.1989 по 30.10.1995 у Буштинському лісокомбінаті, з 04.03.1992 по 06.03.2000 у фермерському господарстві «Добруник» та з 25.09.2004 по 20.06.2010 у приватному підприємстві «Емпайер» та відповідно призначити ОСОБА_1 пенсію з моменту звернення із заявою 13 березня 2023 року.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 19 квітня 2023 року, (а.с. 20).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача, оскільки судом частково задоволено похідну позовну вимогу.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 , в особі представника Філіпа Івана Юрійовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 від 20 березня 2023 року № 29.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, періоди роботи з 18.12.1989 по 30.10.1995 у Буштинському лісокомбінаті, з 04.03.1992 по 06.03.2000 у фермерському господарстві «Добруник», з 25.09.2004 по 20.06.2010 у приватному підприємстві «Емпайер» та відповідно призначити ОСОБА_1 пенсію з моменту звернення із заявою 13 березня 2023 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1073, 60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29 травня 2023 року.

СуддяТ.В.Скраль