Справа № 240/326/23
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/326/23

категорія 114000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Заступника керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області та Овруцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Заступник керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області щодо не укладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини, пам`ятку архітектури місцевого значення - адміністративний корпус приміщення колишньої повітової в`язниці кінця ХІХ століття з охоронним № 224, який знаходиться за адресою : м. Овруч, вул. Тараса Шевченка, 49;

- зобов`язати Коростенську районну державну адміністрацію Житомирської області протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, пам`ятку архітектури місцевого значення - адміністративний корпус приміщення колишньої повітової в`язниці кінця ХІХ століття з охоронним №224, який розташований за адресою: м. Овруч, вул. Тараса Шевченка, 49, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що, на момент звернення до суду з позовом, у власності держави в особі Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області з 24.04.2021 перебуває об`єкт культурної спадщини - нежитлова будівля, адміністративний корпус приміщення колишньої повітової в`язниці, 1883 року побудови, яка розташована за адресою: м. Овруч, вул. Тараса Шевченка, 49. Разом з тим, охоронного договору на об`єкт культурної спадщини не укладено, така бездіяльність порушує інтереси держави, оскільки не вживаються заходи для збереження об`єкта культурної спадщини місцевого значення, тому звертається до суду.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 січня 2023 року №64-р "Про передачу нерухомого майна у власність Овруцької міської територіальної громади" здійснюються заходи для передачі адміністративної будівлі, яка розташована за адресою: вул. Тараса Шевченка, 49, м. Овруч у власність Овруцькій міській раді. Також, зазначено, що до матеріалів справи не було додано жодних документів, які б підтверджували, що будинок, який розташований за адресою вул. Тараса Шевченка,49, м. Овруч до перейменування та до перенумерації будинку мав адресу: вул. Радянська, 61, м. Овруч та є пам`яткою архітектури з охоронним номером 224.

Заступник керівника Коростенської окружної прокуратури подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до листів Овруцької міської ради №02-09/568 від 06.03.2023 та Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації №310-1.22/04.23 від 10.03.2023 будівля за адресою: м. Овруч, вул. Тараса Шевченка, 49 є пам`яткою архітектури місцевого значення "Адмінбудинок управління сільського господарства", охоронний номер 224.

Також заступником керівника Коростенської окружної прокуратури подано клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Овруцьку міську раду, оскільки відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України "Про передачу нерухомого майна у власність Овруцької міської територіальної громади" №64-р від 24.01.2023 будівлі і споруди по вул. Тараса Шевченка, 49, у м. Овручі Коростенського району Житомирської області, що розміщені на земельній ділянці площею 0,1419 гектара, передані у власність Овруцької міської територіальної громади.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року клопотання позивача задоволено, залучено до участі у справі, як співвідповідача - Овруцьку міську раду.

Овруцькою міською радою направлено до суду відзив на позовну заяву, за змістом, якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Зазначає, що нежитлове приміщення, розміщене по вулиці Тараса Шевченка, 49, в місті Овруч, зареєстроване за Овруцькою міською радою 17.03.2023. Оскільки Овруцька міська рада, не є правонаступником прав та обов`язків Коростенської районної державної адміністрації, а тому будь-які порушення стосовно не укладання охоронного договору відсутні.

Заступник керівника Коростенської окружної прокуратури подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що Овруцька міська рада, як власник пам`ятки культури протягом одного місяця з моменту набуття права власності на пам`ятку культурної спадщини, повинна оформити охоронний договір, оскільки це є її безпосереднім обов`язком, як власника.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності держави в особі Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області з 24.04.2021 перебуває об`єкт культурної спадщини - нежитлова будівля, адміністративний корпус приміщення колишньої повітової в`язниці, 1883 року побудови, яка розташована за адресою: м. Овруч, вул., Тараса Шевченка, 49.

Розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації № 76 від 18.02.2000 визначено перелік будівель, об`єктів і споруд, що пропонуються внести до пам`яток архітектури, зокрема у м. Овруч, адмінбудинок управління сільського господарства, адреса : вул. Радянська, 61, охоронний номер 224.

Відповідно до листів Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації № 314-1.17-04-22 від 19.07.2022 та № 986-1.22/04-22 від 21.12.2022 охоронний договір на об`єкт культурної спадщини місцевого значення адміністративний корпус приміщення колишньої повітової в`язниці (Адмінбудинок управління сільського господарства) по вул. Тараса Шевченка, 49, у м. Овручі не укладався. Облікова документація не виготовлялася.

Відсутність укладеного охоронного договору на вказану пам`ятку архітектури місцевого значення також підтверджується листом Овруцької міської ради від 14.07.2022 вих. № 02-09/1220, де зазначено що паспортизація приміщення адміністративного корпусу колишньої повітової в`язниці не проводилась, у зв`язку з відсутністю у міській раді відповідних фахівців. Також не укладався охоронний договір між з органом охорони культурної спадщини та власником.

Коростенська РДА в листах №02-13/267 від 24.09.2021, №02-13/5 від 05.01.2022 та 02-13/95 від 02.06.2022 зазначила про відсутність інформації щодо будівель та споруд за адресою: м. Овруч, вул. Тараса Шевченка (Радянська) 49.

Коростенською окружною прокуратурою 05.07.2022 та 14.12.2022 у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» направлено повідомлення на адресу Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації щодо збереження об`єктів культурної спадщини територіальної громади міста, в тому числі щодо укладення охоронного договору на адміністративний корпус приміщення колишньої повітової в`язниці.

У листах-відповідях Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації № 314-1.17-04-22 від 19.07.2022 та № 986-1.22/04-22 від 21.12.2022 зазначено, що кошти обласного бюджету спрямовуються на утримання бюджетних установ обласного значення та виконання заходів, передбачених програмами, які затверджені обласною радою.

Також, повідомлено окружну прокуратуру про те, що заходи щодо укладання охоронного договору, шляхом звернення до суду із позовом зобов`язального характеру не вжито, у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

Отже, оскільки, пам`ятка місцевого значення, що становить культурну цінність, залишається без захисту та укладеного охоронного договору, який встановлює гарантії збереження індивідуально визначеної пам`ятки культурної спадщини, заступник керівника Коростенської окружної прокуратури звернувся до суду з вказаним позовом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24 січня 2023 року №64-р "Про передачу нерухомого майна у власність Овруцької міської територіальної громади" передано будівлі і споруди по вул. Тараса Шевченка, 49, у м. Овручі Коростенського району Житомирської області, що розміщені на земельній ділянці площею 0,1419 гектара у власність Овруцької міської територіальної громади.

Відповідно до розпорядженням Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області від 23.02.2023 №2а "Про зняття з балансу основних засобів та малоцінних необоротних матеріалів" знято з балансу Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області та передано на баланс Овруцької міської територіальної громади, зокрема будівлі та споруди по вул. Тараса Шевченка, 49.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав 17.03.2023 право власності на нежитлове приміщення, адмінбудівлі та гаражів, об`єкт житлової нерухомості за адресою: вул. Тараса Шевченка, 49, м. Овруч зареєстроване за Овруцькою міською радою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України "Про охорону культурної спадщини" №1805-ІІ.

Згідно з Преамбулою цього Закону об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону №1805-ІІІ об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - це об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Охорона культурної спадщини - це система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Пунктом 3 Розділу X "Прикінцеві положення" Закону № 1805-ІІІ установлено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону № 1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать, зокрема: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; органи охорони культурної спадщини районних державних адміністрацій.

За змістом пункту 17 частини 1 статті 6 Закону № 1805-ІІІ (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень органу охорони культурної спадщини Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.

За змістом частин 1, 3 та 4 статті 23 Закону № 1805-ІІІ усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору (частина 1 статті 24 Закону № 1805-ІІІ).

При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час прийняття постанови від 28.12.2019 справа №806/1536/18 сформував правову позицію, відповідно до якої охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини". Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

З аналізу наведених вище норм права вбачається, що об`єкти культурної спадщини охороняються законом навіть при відсутності належним чином укладеного охоронного договору. В той же час, охоронний договір встановлює чіткі вимоги для збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.

Пунктом 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (далі - Порядок №1768) передбачено, що, власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

При цьому охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована (пункт 1 Порядку №1768).

Водночас, у пункті 5 Порядку № 1768 зазначено, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1768 до охоронного договору додаються: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100); 4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності); 5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000); 6) паспорт пам`ятки.

Таким чином, з аналізу положень Закону № 1805-ІІІ та Порядку №1768 слідує, що власник пам`ятки культурної спадщини чи її частини або уповноважений ним орган (особа) незалежно від форми власності зобов`язаний укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка. Тобто, обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки або уповноважений ним орган, і саме власник, а за наявності уповноваженого органу такий орган, повинен бути його ініціатором.

Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 826/4605/16, у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 806/1536/18 та у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 826/25854/15.

Щодо посилань Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, що позивачем до позовної заяви не додано жодних документів, які підтверджували б той факт, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 до перейменування та перенумерації будинку мав адресу :вул. Радянська, 61, м. Овруч, та є пам`яткою архітектури з охоронним номером 224, суд зазначає, наступне.

Листами Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації від 10.03.2023 та Овруцької міської ради від 06.03.2023 повідомлено, що будівля за адресою : м. Овруч, вул. Тараса Шевченка, 49 є пам`яткою архітектури місцевого значення "Адмінбудинок управління сільського господарства", охоронний номер 224.

Вказаним підтверджується, що об`єкт культурної спадщини з охоронним номером 224, після перейменування та перенумерування має адресу: вул. Тараса Шевченка, 49, замість зміненої: вул. Радянська, 61.

Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 у справі № 464/2638/17 вказав, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Зважаючи на викладені обставини, а також на те, що правопорушення у вигляді не укладення охоронного договору допущене Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області, суд вважає за необхідне визнати протиправною її бездіяльність щодо не оформлення охоронного договору.

Щодо способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Статтею 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд, серед іншого, може прийняти рішення про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України); для здійснення такої діяльності органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

У постанові від 15.07.2019 у справі № 420/5625/18 Верховний Суд дійшов висновку, що під судовим захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Право українського народу на збереження архітектурних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, гарантоване статтею 54 Конституції України, а саме визначено, що культурна спадщина охороняється законом.

У даному спорі приватне право (інтерес) відповідача протиставляється публічному інтересу, який виражається у збереженні та охороні культурної спадщини.

Відтак, забезпечення справедливого балансу приватного та публічного інтересів у даній справі полягає у необхідності дотримання відповідачем вимог законодавства про охорону культурної спадщини, визначених, зокрема, Законом України "Про охорону культурної спадщини".

Подібний висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №826/12524/18.

Отже, державний інтерес у цій справі полягає у зупиненні порушень відповідачем пам`яткоохоронного законодавства шляхом укладення ним охоронного договору з метою встановлення режиму використання вказаної пам`ятки архітектури та відповідальності відповідача за порушення такого режиму. Враховуючи, що право власності на об`єкт культурної спадщини з 17.03.2023 зареєстроване за Овруцькою міською радою, отже саме цей орган, як власник об`єкта культурної спадщини протягом місяця з моменту отримання пам`ятки у власність (до 17.04.2023) повинен укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини. Охоронний договір на об`єкт культурної спадщини Овруцькою міською радою не укладено.

Враховуючи викладене, дійшов висновку, що для належного захисту порушених прав, необхідно зобов`язати Овруцьку міську раду укласти з Управлінням культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов заступника керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області (вул. Героїв Чорнобиля, 10, м. Коростень, Житомирська область, 11501, ) в інтересах держави в особі Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації (вул. Мала Бердичівська, 25, м. Житомир, 10014, ) до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (вул. М. Грушевського, 60-2, м. Коростень, Житомирська область, 11500, ) та Овруцької міської ради (вул. Тараса Шевченка, 31-А, м. Овруч, Коростенський район, Житомирська область, 11101, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області щодо неукладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини, пам`ятку архітектури місцевого значення-адміністративний корпус приміщення колишньої повітової в`язниці кінця ХІХ століття з охоронним номером 224, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Зобов`язати Овруцьку міську раду протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, пам`ятку архітектури місцевого значення-адміністративний корпус приміщення колишньої повітової в`язниці кінця ХІХ століття з охоронним номером 224, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко