Справа № 420/5900/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5900/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 23 березня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д), в якій позивач просить:

- Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання, яка передбачена Порядком № 332, за її заявою від 22.04.2022 року;

- Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату позивачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, відповідно до поданої заяви позивача від 22.04.2022 року.

Також, у позовній заяв позивач просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду протягом 30 днів після набрання законної сили рішенням у справі.

Ухвалою від 28 березня 2023 року позивачу поновлено строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що звернулась до Управління соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеси із заявою про надання їй допомоги, як внутрішньо переміщена особа, проте листом від 20.02.2023 року їй було відмовлено.

На думку позивача, така відмова є протиправною з огляду на таке.

Внаслідок збройного конфлікту на території Луганської та Донецької областей, позивач покинула своє місце проживання, переїхала до м. Одеси та була взята на облік як внутрішньо переміщена особа з 10.09.2018 року.

Як внутрішньо переміщена особа, позивач з 13.03.2019 року по 30.06.2019 року отримувала допомогу, однак виплати були припинені у зв`язку зі звільненням з роботи та не наданням даних щодо працевлаштування. Тобто, станом на 24.02.2022 року позивач грошову допомогу як внутрішньо переміщена особа не отримувала.

Так, 22.04.2022 року позивач звернулась до Управління із заявою про надання їй допомоги яка внутрішньо переміщеній особі та надала всі необхідні документи, проте відповіді надано не було.

24.01.2023 року позивач знову звернулась до Управління із заявою про надання письмових роз`яснень, на якій підставі їй не здійснюється виплата.

10.03.2023 року на вайбер позивач отримала лист від Управління датоване 10.02.2023 року про відмову у призначенні грошової допомоги, з підстав того, що станом на 24.02.2022 року позивач обліковувалась як внутрішньо переміщена особа, щомісячну допомогу не отримувала, факт повторного переміщення не підтвердився.

Так, позивач вважає, що до 20.03.2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасового окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

20.03.2022 року КМУ було прийнято постанову № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщених особам».

Також, позивач зазначає, що до 24.02.2022 року обліковувалась в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики ОМР, як внутрішньо переміщена особа.

В редакції розпорядження КМУ №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках програми «єПідтримка» на яке міститься посилання в п.2 Порядку 332, станом на 24.02.2022 року Одеська область входила до відповідного переліку.

Таким чином, на думку позивача, так, як вона була облікована як внутрішньо переміщена особа до 24.02.2022 року у регіонах, що включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках «єПідтримка» згідно розпорядження КМУ №204-р та яка не отримувала щомісячну адресну допомогу ВПО для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг має право на отримання допомоги на проживання згідно з Постановою № 332 відповідно до поданої 22.04.2022 року заяви.

Через канцелярію суду 14.04.2023 року (вхід. № 11897/23) від Департаменту праці та соціального захисту населення ОМР надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити в повному обсязі з огляду на таке.

Так, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси з 10.09.2018 року як внутрішньо переміщена особа на підставі довідки № 5105-10958.

26.03.2020 року у зв`язку зі зміною адреси отримала довідку по АДРЕСА_3 .

Позивач отримувала в Управлінні щомісячну адресну допомогу ВПО на проживання, відповідно до ПКМУ № 505:

За заявою від 13.09.2018 року з 13.09.2018 по 12.03.2019 років в сумі 442,00 грн щомісяця;

За заявою від 01.03.2019 року з 13.03.2019 по 30.04.2019 року в сумі 442,00 грн щомісяця; з 01.05.2019 по 30.06.2019 року у розмірі 221,00 грн щомісяця.

З 01.07.2019 року позивачу було припинено виплату відповідно до ПКМУ № 505, як працездатній особі, яка не працевлаштувалась. Тобто, позивач перебувала на обліку як отримувач адресної допомоги до 01.07.2019 року.

Представник відповідача зазначає, що у зв`язку з подіями 24.02.2022 року, КМУ була прийнята постанова № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою визначено механізм надання допомоги на проживання ВПО, яка скасувала дію постанови № 505.

22.04.2022 року позивач звернулась до Управління із заявою про надання допомоги на проживання ВПО, відповідно до Постанови № 332.

05.05.2022 року було прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні допомоги за заявою від 22.04.2022 року, як такій, яка станом на 24.02.2022 року обліковувалась як внутрішньо переміщена особа, але щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання не отримувала, згідно з абз. 7 п.3 Порядку № 332 та не підтвердила факт повторного переміщення у зв`язку з відсутністю обставин, що визначені згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64.

Так, відповідно до п.2 Порядку № 332 (в редакції на час звернення) допомога надається особам, які перемістились з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» № 204.

Тобто, на момент набрання чинності зазначеного Порядку № 332, позивач вже майже 4 роки проживала у м. Одесі та не здійснювала переміщення, що не дає право на отримання допомоги.

Згідно з Порядком № 332 допомога не надається внутрішньо-переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абз. Першому п.2 Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, станом на 01.03.2022 року відповідно до постанови № 505.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що якби позивач отримувала допомогу відповідно до Постанови № 505, вона б продовжила її отримувати відповідно до Порядку № 332 автоматично, проте на момент звернення ОСОБА_1 також допомоги не отримувала.

З урахуванням того, що станом на 24.02.2022 року позивач перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа з 10.09.2018 року та на початок зазначених дій не здійснювала переміщення, а також на обліку як отримувач грошової допомоги відповідно до Постанови № 505 не перебувала, Управлінням було правомірно та в межах закону відмовлено позивачу у вказаній грошовій допомозі.

Через канцелярію суду 21.04.2023 року (вхід. № 12684/23) від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Також, через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення (вхід. № 15378/23 від 12.05.2023 року), відповідно до яких позивач наполягала на задоволенні своїх позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки від 10.09.2018 року № 5105-10958 ОСОБА_1 має статус внутрішньо-переміщеної особи.

Судом встановлено, що 10.09.2018 року позивачем було подано заяву про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи.

На підставі довідки з місця роботи від 23.10.2018 року, Акту № 011018 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, подання від 04.10.2018 року та витягу з рішення (протокол №19 від 04.10.2018 року) було вирішено призначити позивачу соціальні виплати як внутрішньо переміщеній особі та прийнято рішення від 25.10.2018 року про призначення допомоги з 13.09.2018 року по 12.03.2019 року.

Також, на підставі заяви № 447 від 01.03.2019 року, акту № 110319 обстеження матеріально побутових умов сім`ї, подання від 14.03.2019 року та витягу з рішення (протокол № 6 від 14.03.2019 року) було прийнято рішення від 19.03.2019 року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання на період з 13.03.2019 30.04.2019 року, 01.05.2019 30.06.2019 року та з 01.07.2019 12.09.2019 року.

Судом встановлено, що 22.04.2022 року позивачем було подано заяву № 1126/2 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Проте, 05.05.2022 року УСЗН у Приморському районі м. Одеси було прийнято рішення: відмовити у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за заявою від 22.04.2022 року, як такій, що не має права на її отримання.

Станом на 24.02.2022 року обліковувалась як внутрішньо переміщена особам, щомісячну допомогу не отримувала, факт повторного переміщення не підтвердила.

Підстава: п.2,3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затверджений ПКМУ від 20.03.2022 року № 332.

24.01.2023 року позивач подала заяву на яку 20.02.2023 року Управлінням було надано відповідь про результати розгляду заяви від 22.04.2022 року про відмову у призначення допомоги.

Позивач не погодившись із такою відмовою відповідача, звернулась до суду із цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст.1 Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Статтею 2 Закону визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

До 20.03.2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою КМУ №505.

Пунктом 2 вказаного Порядку №505 було встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам", якою затверджено Порядок № 332, відповідно до п.1 якого Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з постановою КМУ №322 втратила чинність постанова КМУ №505 та затверджений нею Порядок.

Пунктом 2 Порядку №332 встановлено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. 204.

Згідно з п.3 Порядку №322 в редакції на час виникнення спірних правовідносин допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505. Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Абзацом 7 п.3 в редакції на час виникнення спірних правовідносин було встановлено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Аналіз п.3 Порядку №332 в редакції на час спірних правовідносин свідчить про те, що право на допомогу на проживання ВПО мають:

- особи, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022 на підставі Порядку №505 (при цьому таким особам не потрібно звертатись із заявою, їм автоматично виплачується допомога вже на підставі Порядку№322);

- які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки від 10.09.2018 року № 5105-10958 ОСОБА_1 має статус внутрішньо-переміщеної особи та обліковується за адресою: АДРЕСА_3 , тобто на території Одеської області, яка включена у перелік адміністративно-територіальних одиниць визначених розпорядженням КМУ від 06.03.2022 року №204-р.

Станом на 24.02.2022 року позивач не отримувала грошову допомогу ВПО, у зв`язку з цим, 22.04.2022 року позивачем було подано заяву № 1126/2 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Суд звертає увагу, що абз.7 п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою КМУ від 20.03.2022р. №332 встановлено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абз.1 п.2 цього Порядку.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскільки позивач має статус ВПО та на момент звернення до Управління облікована в регіоні, що входить до переліку, визначеного абз.1 п.2 Порядку №332, то вона має право на отримання відповідної допомоги, а тому рішення Управління соціального захисту населення в Приморському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики ОМР від 05.05.2022 року щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання, яка передбачена Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено Постановою КМУ від 20.03.2022р. №332, за її заявою від 22.04.2022 року є незаконним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що внутрішньо переміщені особи, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022р. у регіонах, що включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» згідно розпорядження КМУ від 6.03.2022р. №204-р та які не отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг мають право на отримання допомоги на проживання згідно Постанови №332, за умови надання відповідної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні допомоги ВПО діяв протиправно, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Також у позовній заяві позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає, що воно не належить задоволенню, з таких підстав.

Частиною 2 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи те, що зазначена норма не є імперативною та позивачем не надано доказів того, що рішення не буде виконане відповідачем добровільно, суд вважає, що клопотання не належить задоволенню.

У зв`язку з тим, що позов задоволено в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) щодо відмови ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання, яка передбачена Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332, за її заявою від 22.04.2022 року.

Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), відповідно до поданої заяви від 22.04.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65022, м. Одеса, вул. Косовська, 2д) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко