Справа № 420/9274/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9274/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області по відмові в призначені довічної пенсії за вислугою років протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 довічну пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 28.03.2023 р. дати відмови в призначені довічної пенсії за вислугою років Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Позовні вимоги мотивує тим, що має відповідний страховий стаж, а саме: в календарному обчисленні 19 років 09 місяців 19 днів; в пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 07 днів, тому за його заявою Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України супровідним листом від 14.03.2023 р. № 8/1-4678/Гр надіслано пакет документів на призначення довічної пенсії за вислугу років на підставі п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Однак рішенням від 28.03.2023 р. № 1370/03-16 відповідач відмовив в призначенні пенсії за вислугою років, оскільки, за його підрахунками, на день звільнення не мав вислуги 25 календарних років, що є необхідною умовою для призначення зазначеного виду пенсії за вислугою років відповідно до п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та залишив документи щодо призначення довічної пенсії без виконання. Вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії через відсутність виключно відповідної календарної вислуги років є незаконною, а така бездіяльність відповідача є протиправною.

Ухвалою від 01.05.2023 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

23.05.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу Головним управлінням розглянуто заяву та пакет документів ОСОБА_1 , наданих Департаментом з питань виконання кримінальних покарань супровідним листом від 14.03.2023 р. № 8-1-4678/Гр для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ. Згідно з наданими документами встановлено, що підполковник внутрішньої служби ОСОБА_1 був звільнений зі служби 16.05.2022 р. відповідно до наказу державної установи "Дар`ївська виправна колонія (№10)" від 11.05.2022 р. № 43/ОС з посади заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи - начальник відділу соціально-виховної та психологічної роботи за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням). На момент звільнення вислуга років складала: в календарному обчисленні 19 років 09 місяців 19 днів; в пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 07 днів, а тому відсутні підстави для призначення пенсії за вислугою років, оскільки позивачу не вистачає календарної вислуги років.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом в.о. начальника Державної установи "Дар`ївська виправна колонія (№10)" Міністерства юстиції України від 11.05.2022 р. № 43/ОС відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 , підполковника внутрішньої служби, заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи-начальника відділу соціально-психологічної та виховної роботи звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за власним бажанням.

Згідно вказаного наказу, вислуга років на день звільнення 16.05.2022 р. становить: у календарному обчисленні 19 років 09 місяців 19 днів, у пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 07 днів.

За заявою позивача Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України листом від 14.03.2023 р. № 8/1-4678/Гр надіслано пакет документів на призначення довічної пенсії за вислугу років на підставі п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

За результатом розгляду вказаних документів, рішенням від 28.03.2023 р. № 1370/03-16 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з мотивів відсутності у позивача необхідної календарної вислуги років - 25 календарних років і більше, документи для призначення пенсії ОСОБА_1 повернуто Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії за віком протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно ст.2 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України як зазначено у ст.10 Закону № 2262-ХІІ.

Умови призначення пенсій за вислугу років визначено ст.12 Закону № 2262-ХІІ, а саме пенсія за вислугу років призначається: п."а" - особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби та мають календарну вислугу років згідно шкали, зазначеній в цій статті (зокрема, в цьому випадку звільнені з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно із ч.4 ст.17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до ст.17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

Відповідно до п.1 Порядку № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, військова служба в Державній прикордонній службі.

Згідно із пп."в" п.3 Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяці: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ст.17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а ст.17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлений порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема п."а" ст.12, визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 25 календарних років і більше, оскільки позивач звільнений зі служби з 16.05.2022 р., тобто у період з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати.

Так, відповідно до наказу Державної установи "Дар`ївська виправна колонія (№10)" від 11.05.2022 р. № 43/ОС вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення 16.05.2022 р. становить: у календарному обчисленні 19 років 09 місяців 19 днів, у пільговому обчисленні 27 років 11 місяців 07 днів.

В свою чергу, положеннями ст.17-1 Закону № 2262-ХІІ та постанови пп."в" п.3 Постанови № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ і Постанови № 393.

Аналіз норм Закону № 2262-XII у взаємозв`язку з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку, період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

З урахуванням викладеного, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18, а також постановами Верховного Суду від 20 вересня 2022 року у справі № 640/12919/20, від 10 листопада 2022 року у справі № 620/6139/20.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема в органах виконання покарань, права на призначення пенсії за вислугу років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого та розрахованого у відповідності до норм законодавства, що регулюють засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.

Суд зазначає про необґрунтованість доводів відповідача про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, визначальним для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме пільгове обчислення вислуги років.

Отже, враховуючи викладене, оскільки позивач проходив службу, яка передбачена Постановою № 393, врахування відповідачем виключно календарної вислуги років є необґрунтованим та суперечить зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ і Постанови № 393, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним оскаржуваного рішення відповідача від 28.03.2023 р. № 1370/03-16 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог п."а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому суд вказує, що визнання бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області по відмові в призначені довічної пенсії за вислугою років протиправною, як просить позивач, не є достатнім способом захисту прав позивача, адже в цьому випадку рішення від 28.03.2023 р. № 1370/03-16 залишилось би чинним та не скасовувалось.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 28.03.2023 р. № 1370/03-16 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог п."а" ст.12 Закону № 2262-ХІІ.

Щодо вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області призначити ОСОБА_1 довічну пенсію за вислугу років на підставі п."а" ст.12 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 28.03.2023 р., суд враховує наступне.

Відповідно до вимог п."б" ч.1 ст.50 Закону № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків.

Так, судом встановлено, що рішення ГУПФУ в Херсонській області від 28.03.2023 р. № 1370/03-16 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, відсутність, на думку ГУ ПФУ в Херсонській області, достатньої календарної вислуги років ОСОБА_1 без урахування пільгового стажу є єдиною підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивачу.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п."а" ст.12 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 17.05.2022 р. (наступний день після звільнення зі служби), а не з 28.03.2023 р. як просить позивач, оскільки за приписами п."б" ч.1 ст.50 Закону № 2262-ХІІ строк призначення пенсії у даному випадку пов`язується не з датою звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, а з датою звільнення зі служби.

Аналогічна позиція щодо способу поновлення порушеного права викладена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 620/6139/20.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) від 28.03.2023 р. № 1370/03-16 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 17.05.2022 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко