Справа № 380/2691/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2691/23
провадження № П/380/2720/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: с. Ямельниця, Стрийський район, Львівська область, 82611; РНОКПП НОМЕР_2 ) звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якій, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 23.07.2022 по 31.07.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 23.07.2022 по 31.07.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовця Збройних Сил України за період з 01.07.2023 по 22.07.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовця Збройних Сил України за період з 01.07.2023 по 22.07.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 20.04.2022 по 24.06.2022 та з 23.07.2022 по 22.10.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2022 № 427 «Про результати службового розслідування», ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності - оголошено сувору догану. Також відповідно до зазначеного наказу прийнято рішення про невиплату позивачу щомісячної премії та наказано помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансво-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 під час нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 врахувати накладення дисциплінарних стягнень та дотримуватись вимог щодо виплат, встановлених Порядком від 18.09.2022 № 340.

Окрім цього, позивач вказує, що згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 про доходи від 01.02.2023 № 836/2210, йому не було нараховано та виплачено у серпні 2022 року: додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях або забезпеченні ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за період з 23.07.2022 по 31.07.2022, а також додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі 30000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовцю Збройних Сил України за період з 01.07.2023 по 22.07.2022. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, при цьому вказує, що перелік видів дисциплінарних стягнень є вичерпним і додатковому розширенню не підлягає, а тому застосування такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення не передбачено нормами Дисциплінарного статуту ЗСУ. Водночас, постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 не містить будь-яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватися військовослужбовцю. Відтак, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду 19.04.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Зокрема, вказує, що п. 5 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 встановлено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій). Приписами пп.9.4 п. 9 вказаного доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника). Оскільки позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення за порушенням ним вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у зв`язку із недотриманням розпорядку дня та відсутністю під час перевірки особового складу 06.07.2022 в умовах воєнного стану без поважних причин вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з Витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2022 №92, солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця призваного під час мобілізації, зараховано в списки особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 02.04.2022, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду солдата резерву 26 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2022 №119, солдата ОСОБА_1 , призначено на посаду водія З аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 з 28.04.2022.

06.07.2022 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт від 06.07.2022 від сержанта із матеріального забезпечення 1 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , в якому було доведено, що під час перевірки наявності особового складу, виявлено відсутність водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 . Пошуки вищезазначеного військовослужбовця результатів не дали, серед загиблих даний військовослужбовець не значився, військову частину залишив без зброї.

За фактом дезертирства (самовільного залишення) з військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 , яке мало місце 06.07.2022, командиром Військової частини НОМЕР_1 направлено довідку-доповідь командиру Військової частини НОМЕР_4 №836/2415 від 06.07.2022 та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №547 від 06.07.2022 призначено службове розслідування, яке покладено на старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Згідно з Витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 №188 солдата ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що самовільно залишив військову частину 06.07.2022, знято з продовольчого забезпечення за загальновійськовою нормою №1, пункт 9 (сніданок, обід, вечеря) зі сніданку 06.07.2022. У відповідності до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 розділу 1 пункту 15 виплату грошового забезпечення призупинено. Підстава: довідка-доповідь Військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 №836/2415.

В рамках проведення службового розслідування, з урахуванням всіх зібраних матеріалів службового розслідування посадовою особою, яка проводила службове розслідування, на розгляд командиру Військової частини НОМЕР_1 надано акт проведення службового розслідування №391 від 09.07.2022, за змістом якого службовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільного-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 , 06.07.2022 був відсутній під час перевірки особового складу.

За результатами проведення службового розслідування, на підставі вищевказаного акта, командиром Військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №427 від 10.07.2022 «Про результати службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_3 ».

Пунктом 2 вказаного наказу за порушення обов?язків військової служби, а саме порушення статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у частині обов?язку кожного військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, статті 130 Статуту внутрішньої служби 3бройних Сил України у частині обов?язку неухильно виконувати розпорядок дня, а також за відсутність під час перевірки особового складу 06.07.2022 в умовах воєнного стану без поважних причин, притягнуто водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності оголошено сувору догану.

Пунктом 5 вказаного наказу вказано помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 під час нарахування грошового забезпечення врахувати накладення дисциплінарних стягнень та відповідно до наказу Міністра оборони України 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» не виплачувати щомісячну премію за зазначеному військовослужбовцю та у відповідності до Порядку виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров?я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходів в умовах особливого періоду, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 18.09.2020 №340 дотримуватися вимог щодо виплати встановленим порядком.

У зв`язку з тим, що вищезазначений наказ мав описки, 11.07.2023 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №432 від 11.07.2022 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №427 від 10.07.2022 внесені зміни, зокрема вищенаведені пункти 2 та 5 скасовані та викладені в наступній редакції:

« 2. За порушення обов?язків військової служби, а саме порушення статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у частині обов?язку кожного військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, статті 130 Статуту внутрішньої служби 3бройних Сил України у частині обов?язку неухильно виконувати розпорядок дня, а також за відсутність під час перевірки особового складу 06.07.2022 в умовах воєнного стану без поважних причин, притягнуто водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності оголошено сувору догану».

« 5. Помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 під час нарахування грошового забезпечення врахувати накладення дисциплінарного стягнення та самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 з боку ОСОБА_3 та відповідно до наказу Міністра оборони України 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» не виплачувати щомісячну премію за липень 2022 та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» і окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, не виплачувати додаткову винагороду під час дії воєнного стану за липень 2022 року зазначеному військовослужбовцю».

15.07.2022 за вих.№836/2902 Військовою частиною НОМЕР_1 направлено заяву щодо вчинення ОСОБА_1 дій, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та матеріали службового розслідування, до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, а також на адресу Офісу Генерального прокурора України, з метою вжиття відповідних заходів.

В подальшому 16.07.2022 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №198 солдата ОСОБА_1 зараховано в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з дня самовільного залишення військової частини, а саме 06.07.2022 та до дня повернення у військову частину. У відповідності до розділу 1 пункту 15 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 виплату грошового забезпечення призупинено з 06.07.2022.

19.07.2022 командиром 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта Володимира ЖДАНОВА на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 подано рапорт, яким повідомлено, що солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , документів щодо поважних причин своєї відсутності не надав.

Про вищезазначений факт командиром Військової частини НОМЕР_1 направлено довідку-доповідь командиру Військової частини НОМЕР_4 за №836/3179 від 20.07.2022.

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №202, солдату ОСОБА_1 , що знаходився в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , який прибув після самовільного залишення військової частини 19 липня 2022 року, поновлено виплату грошового забезпечення з 20 липня 2022 року, зараховано на продовольче забезпечення за пунктом «р» прим. 1 до норми №1 - загальновійськова (сніданок, обід, вечеря) зі сніданку 20 липня 2022 року.

03.08.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №757 від 03.08.2022 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 за період з 01 по 31 липня 2022 року», в якому солдата ОСОБА_1 визначено як військовослужбовця, якому виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за липень 2022 року у розмірі 0 грн (нуль гривень) на підставі «Дезертирство від 06.07.2022. Довідка доповідь №836/2415 від 06.07.2022, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 №188, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2022 №427, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №432 від 11.07.2022».

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 №836/2282 від 01.02.2023 підтверджується, що ОСОБА_4 в період з 20.04.2022 по 24.06.2022, з 23.07.2022 по 22.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_2 .

Водночас, згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 про доходи від 01.02.2023 №836/2210 позивачу не було нараховано та виплачено у серпні 2022 року за липень 2022 року додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях або забезпеченні ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за період з 23.07.2022 по 22.10.2022 та у розмірі 30000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням виконання обов`язків військової служби на період дії воєнного стану як військовослужбовцю Збройних Сил України за період з 01.07.2022 по 22.07.2022, а також з 23.10.2022 по 31.10.2022.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати вищевказаної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за спірні періоди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону. Тотожнє положення викладено і в п.1. ч.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правовою основою зазначеного обов`язку є Конституція України, Закони України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про оборону України», «Про збройні сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також інші закони України, а також прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п.21 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.

Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) визначає правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Статтею 1 Закону №2232-XII встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст.1 Закону №2232-XII).

Частиною 1 ст.2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з ст. 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно зі ст.48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту, серед іншого, передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини) (ч.2 вступу Статуту внутрішньої служби).

Згідно з ст. 6 Статуту внутрішньої служби внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Абзацами 2, 4 ст.11 Статуту внутрішньої служби передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі ст.ст. 129,130 Статуту внутрішньої служби внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.

Внутрішній порядок досягається: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня; додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам статутів Збройних Сил України; цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я; додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.

Згідно з ст.ст. 26, 27 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Отже, аналізуючи наведені норми, суд приходить до переконання, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст.48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Так, як встановлено судом вище з матеріалів справи, у зв`язку з відсутністю позивача під час перевірки наявності особового складу 06.07.2022, відповідачем було проведене службове розслідування.

За результатами проведення службового розслідування, складено акт, після чого командиром Військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №427 від 10.07.2022 «Про результати службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_3 ».

У зв`язку з тим, що вищезазначений наказ мав описки, 11.07.2023 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №432 від 11.07.2022 до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №427 від 10.07.2022 були внесені зміни, зокрема пункти 2 та 5 скасовані та викладені в наступній редакції:

« 2. За порушення обов?язків військової служби, а саме порушення статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у частині обов?язку кожного військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, статті 130 Статуту внутрішньої служби 3бройних Сил України у частині обов?язку неухильно виконувати розпорядок дня, а також за відсутність під час перевірки особового складу 06.07.2022 в умовах воєнного стану без поважних причин, притягнуто водія 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності оголошено сувору догану».

« 5. Помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 під час нарахування грошового забезпечення врахувати накладення дисциплінарного стягнення та самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 з боку ОСОБА_3 та відповідно до наказу Міністра оборони України 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» не виплачувати щомісячну премію за липень 2022 та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» і окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, не виплачувати додаткову винагороду під час дії воєнного стану за липень 2022 року зазначеному військовослужбовцю».

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач не мав права самостійно притягати його до кримінальної відповідальності, оскільки, як зазначено вище, у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 №427 від 10.07.2022 «Про результати службового розслідування стосовно солдата ОСОБА_3 » було допущено, описку, яку була виправлена наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №432 від 11.07.2022, відповідно слова «до кримінальної відповідальності» замінено на «до дисциплінарної відповідальності».

Поряд з цим, суд звертає увагу, що позивач в поданій ним позовній заяві жодним чином не заперечує обставин, встановлених у акті службового розслідування, а посилаєтся лише на неналежне позбавлення його додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Так, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзац 3 пункту 1 Постанови №168 вказує, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Водночас, пунктом 21 Постанови №168 встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022 (далі - окреме доручення).

Відповідно до ч.2 п.5 окремого доручення, виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини.

Змістом п.9 окремого доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які: 9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Крім того, пункт 6 ст.9 Закону №2011-XII вказує, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Однак, абзац 2 п.6 ст.9 Закону №2011-XIІ визначає, що дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, у випадку самовільного залишення військовослужбовцем військової частини, місця служби або дезертирування, такий військовослужбовець не включається до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень.

Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок №260), визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Абзацом другим пункту 5 розділу XVI Порядку №260 визначено що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадках невиходу на службу без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Пунктом 15 розділу I Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Так, як встановлено судом вище, відповідно до пункту 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №188 від 06.07.2022, солдат ОСОБА_1 , водій 3 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що самовільно залишив військову частину 06 липня 2022 року, вказаним наказом також було призупинено виплату грошового забезпечення позивачу з 06.07.2022.

Приписами підпунктів 14 та 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 визначено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину.

Суд зауважує, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №198 від 16.07.2022 солдата ОСОБА_1 було зараховано в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з дня самовільного залишення військової частини (з 06.07.2022) та призупинено виплату грошового забезпечення з 06.07.2022.

При цьому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №202 ОСОБА_1 визнано таким, що прибув після самовільного залишення військової частини 19.07.2022 та поновлено виплату грошового забезпечення з 20.07.2022.

В подальшому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №757 від 03.08.2022 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 за період з 01 по 31 липня 2022 року» солдата ОСОБА_1 визначено як військовослужбовця, якому виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за липень 2022 року у розмірі 0 грн (нуль гривень) на підставі «Дезертирство від 06.07.2022. Довідка доповідь №836/2415 від 06.07.2022, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 №188, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2022 №427, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №432 від 11.07.2022».

Таким чином, з наведених наказів слідує, що позивач фактично самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 та був відсутній на службі з 06.07.2022 по 19.07.2022, у зв`язку з чим був позбавлений додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при цьому вказані накази, як і наказ про результати службового розслідування на момент розгляду даної справи є чинними та не скасованими, доказів протилежного матеріали справи не містять, тому такі підлягають виконанню, а у суду відсутні підстави їх не враховувати.

Щодо доводів позивача про те, що перелік видів дисциплінарних стягнень є вичерпним і додатковому розширенню не підлягає, а тому застосування такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення не передбачено нормами Дисциплінарного статуту, суд зазначає, що за самовільне залишення військової частини на позивача накладено лише одне дисциплінарне стягнення, передбачене п. «в» ст. 46 Дисциплінарного статуту - «сувора догана».

Водночас, відповідно до статті 27 Дисциплінарного статуту військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відтак, в даному випадку позбавлення премії та додаткової винагороди військовослужбовця є похідними від накладення стягнення та встановлення факту самовільного залишення військової частини і не є накладенням подвійного стягнення, або ж накладенням стягнення, не передбаченого Законом.

Підсумовуючи вищенаведене, необхідно зазначити, що згідно положень чинного законодавства, військовослужбовець повинен дотримуватись покладених на нього вимог, в тому числі етичного та морального змісту, як в робочий час, так і в час відпочинку, що передбачено вимогами Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та уникати вчинення дій, які б могли викликати негативну суспільну думку населення відносно підрозділів Збройних Сил України та спричинити суспільний резонанс.

Таким чином, враховуючи наведене вище, під час розгляду справи посилання позивача про протиправність та незаконність дій відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100000 гривень та 30000 гривень за липень місяць 2022 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволені позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна