Справа № 200/1465/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2023 року Справа№200/1465/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання протиправним та скасувати, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до положень статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, яке постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 12.12.2022.
24 травня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, оскільки суд не ухвалив рішення в частині зарахування Позивачу до страхового стажу періоду роботи з 01.02.2020 по 24.11.2022 (період трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «РАФ-ГРУПП», що підтверджується трудовим договором між працівником і роботодавцем від 01.02.2020).
Представник позивача зазначив, що відповідачу як суб`єкту владних повноважень Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.
Поряд з цим, судом також не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачем вчинялись дії направлені на витребування в уповноважених осіб документів на підтвердження спірних періодів роботи та навчання позивача. З урахуванням цього та захисту прав позивача до страхового стажу ОСОБА_1 має зараховуватись період її роботи в ТОВ «РАФ-ГРУПП» на посаді керівника відділу маркетингу підприємства, що складає 02 роки 09 місяців 24 дні.
Дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення по справі суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розгляд справи № 200/1465/23 здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Враховуючи викладене, заява позивача підлягає розгляду в письмовому провадженні.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Дослідивши позовні вимоги та доводи на їх обґрунтування суд встановив, що в позовній заяві представник позивача зазначив, що «Також до страхового стажу Позивача зараховується період трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «РАФ-ГРУПП», що підтверджується трудовим договором між працівником і роботодавцем від 01.02.2020. До обов`язків ОСОБА_1 належало виконувати роботу керівника відділу маркетингу підприємства згідно з посадової інструкції, забезпечувати роботу відділу маркетингу та виконувати затверджені плани продажу. Відповідно строк дії договору (трудових відносин) з 01.02.2020 по 24.11.2022, з урахуванням цього до страхового стажу ОСОБА_1 має зараховуватись період її роботи в ТОВ «РАФ-ГРУПП» на посаді керівника відділу маркетингу підприємства, що складає 02 роки 09 місяців 24 дні».
Дослідивши надану стороною позивача копію трудової книжки НОМЕР_3 (дата заповнення 15 серпня 1985 року), суд встановив, що означена копія закінчується сторінкою № 13, а останній запис про роботу (звільнення) № 19 датовано 14.10.2010 року.
На підтвердження періоду роботи позивача з 01.02.2020 по 24.11.2022 стороною позивача надано копію строкового трудового договору від 01.02.2020 року, чинного до 25.11.2022 року.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (надалі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Стаття 4 Закону №1058-IV визначає, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 1 ст. 21 Закону №1058-IV встановлено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 48 Кодексу Законів про працю України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» від 05 лютого 2021 року № 1217-IX (набрав чинності 10.06.2021 року), облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.
Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.
Згідно п. 1 Порядку № 637 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2022 р. № 1058 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637» чинної на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, реєстр застрахованих осіб це автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.
Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
З метою обліку в електронній формі відомостей про трудову діяльність працівника страхувальник подає відомості про працівника щодо переведення на іншу роботу (посаду), звільнення, поновлення на роботі, призупинення/поновлення дії трудового договору, а також про присвоєння, зміну або позбавлення рангу, розряду, класу, звання, категорії, складення присяги, належності або неналежності осіб, які працюють, у тому числі підприємців, або забезпечують себе роботою самостійно, до професійних спілок та/або до осіб, які підлягають обов`язковим медичним оглядам.
Персоніфіковані відомості у разі їх відсутності в реєстрі застрахованих осіб, а також у разі зміни або уточнення зазначених відомостей подаються через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
На кожну застраховану особу заводиться персональна електронна облікова картка […];
2) частина картки, що відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску (страхових внесків) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування:
реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті громадянина України, для яких зазначаються серія (за наявності) та номер документа, що посвідчує особу, з індексом: для осіб з паспортом громадянина України у формі книжечки "БК", для осіб з паспортом громадянина України у формі картки - "Р", для іноземців та осіб без громадянства, які працювали на території України і не мали реєстраційного номера облікової картки платника податків, - "F");
рік, за який внесено відомості;
розмір єдиного внеску за відповідний місяць;
сума сплаченого єдиного внеску за відповідний місяць;
професійна назва роботи;
посада із зазначенням структурного підрозділу;
відомості про трудову діяльність (про прийняття на роботу, присвоєння, зміну, позбавлення розряду, рангу, класу, звання, категорії, складення присяги, проходження стажування, переведення на іншу роботу, підстави звільнення);
інформація про основне місце роботи;
дані про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов`язкового державного соціального страхування;
номер списків (розділ, підрозділ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України;
результати атестації умов праці із зазначенням номера і дати розпорядчого акта;
повна/неповна зайнятість;
кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць, у тому числі в особливих умовах праці, що дають право на пільги;
інформація про підтвердження набутого особою на боці договірної сторони стажу роботи (страхового стажу) для застосовування накопичення періодів стажу роботи (страхового стажу) відповідно до міжнародних договорів;
сума виплат (доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць;
5) частина картки, що відображає трудову діяльність особи, у тому числі за період до 1 січня 2004 року (далі - електронна трудова книжка). Відомості, зазначені в цьому пункті стосовно періодів роботи та інших періодів, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, зараховувалися до стажу роботи та займаних особою посад за період до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі", вносяться до даних реєстру застрахованих осіб на підставі трудової книжки особи, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній - документів, передбачених порядком підтвердження наявного стажу роботи за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановленим Кабінетом Міністрів України. Порядок та черговість подання відомостей для створення електронних трудових книжок визначаються Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 12 березня 2021 року № 11-1 затверджено Порядок подання відомостей про трудову діяльність працівника, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, в електронній формі, відповідно до п. 8 якого, у разі відсутності в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про прийняття на роботу, переміщення з одного структурного підрозділу до іншого або переведення на іншу постійну посаду або роботу, звільнення, поновлення на роботі, призупинення/відновлення дії трудового договору, а також про присвоєння, зміну або позбавлення рангу, розряду, класу, звання, категорії, складання присяги, стажування, навчання тощо відповідні відомості подаються страхувальником через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України в електронній формі з обов`язковим накладанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, страхувальником або представником страхувальника, якому керівником страхувальника делеговані відповідні повноваження, шляхом створення відповідного електронного запису в електронному кабінеті страхувальника.
Враховуючи викладене, з 10.06.2021 року облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
На підтвердження трудових правовідносин в спірний період сторона позивача надала тільки копію трудового договору.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 78 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 90 КАС, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проаналізувавши викладені норми, суд дійшов наступних висновків.
По-перше: систему персоніфікованого обліку запроваджено Законом №1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.
Трудова книжка є основним документом, що підтверджує страховий стаж до цієї дати, після цієї дати страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Таким чином, спірний період роботи має бути підтвердженим Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5), який сторонами до суду не надавався.
Також суд враховує, що в оскаржуваному рішенні відповідач 2 не зазначав про не зарахування спірного періоду, водночас, сторона позивача не надала до суду жодного доказу на підтвердження своїх висновків про незарахування цього періоду роботи, таких як Індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5) або розрахунок стажу (Форма РС-право).
По-друге: стороною позивача було заявлено тільки дві позовні вимоги: скасування рішення відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання відповідача 1 призначити пенсію, позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію є похідною від позовної вимоги про скасування оскаржуваного рішення.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що відповідачем 2 протиправно не зараховано до страхового стажу позивача зазначені у оскарженому рішенні періоди, що є безумовною підставою для скасування рішення пенсійного органу про відмову в призначення пенсії, оскільки в наслідок саме цих дій відбулось порушення прав позивача.
Підстави для зарахування означених періодів були підтверджені матеріалами адміністративної справи.
При цьому, суд скористався наданим йому ч. 2 ст. 9 КАС України правом на вихід за межі позовних вимог для забезпечення належного захисту прав позивача та зобов`язав відповідача 2 зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.08.1986 року по 08.08.1988 року, з 09.08.1988 року по 24.08.1988 року, з 09.11.1988 року по 07.07.1989 року, з 05.09.1990 року по 13.03.1992 року, з 15.11.1993 року по 06.08.1999 року та період навчання в Іванівському педагогічному училищі з 01.09.1982 року по 30.06.1986 року, які незараховані відповідачем 2 до страхового стажу позивача згідно оскарженого рішення.
Водночас, суд відмовив в задоволенні позовних вимог про призначення пенсії позивачу, оскільки страховий стаж позивача підлягає повторному обчисленню з врахуванням висновків суду та зарахуванням періодів страхового стажу, в зарахуванні яких рішенням відповідача 2 було відмовлено, і суд не може перебирати на себе владні повноваження, які відповідно до ст. 24 Закону №1058-IV покладені на органи пенсійного фонду (в спірних правовідносинах відповідач 2).
Проаналізувавши зміст позовних вимог, викладених в прохальній частині позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зарахування періоду роботи за трудовим договором у прохальній частині позовної заяви відсутні, при цьому вони не можуть походити від позовної вимоги про скасування рішення відповідача 2, оскільки відповідач 2 не робив висновків відносно цього періоду.
Текстуально доводи сторони позивача викладено наступним чином: «Також до страхового стажу позивача зараховується період трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «РАФ-ГРУПП», що підтверджується трудовим договором між працівником і роботодавцем від 01.02.2020. До обов`язків ОСОБА_1 належало виконувати роботу керівника відділу маркетингу підприємства згідно з посадової інструкції, забезпечувати роботу відділу маркетингу та виконувати затверджені плани продажу. Відповідно строк дії договору (трудових відносин) з 01.02.2020 по 24.11.2022, з урахуванням цього до страхового стажу ОСОБА_1 має зараховуватись період її роботи в ТОВ «РАФ-ГРУПП» на посаді керівника відділу маркетингу підприємства, що складає 02 роки 09 місяців 24 дні».
Аналізуючи викладені доводи позовної заяви, суд дійшов висновку щодо сторона позивача вважає, що цей період має бути зарахований до страхового стажу позивача, однак не зазначила, чи відомо їй про те, що його не зараховано, жодних доказів його незарахування суду не надано.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Натомість, зазначені вище доводи позовної заяви в такому викладі не можуть вважатись позовними вимогами, оскільки не містять жодного прохання до суду щодо захисту порушеного права, визначеного ст. 5 КАС України, зокрема щодо зарахування цього періоду до страхового стажу позивача.
Підсумовуючи викладене, а також враховуючи те, що висновки суду не можуть грунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку, що:
- стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів відносно незарахування періоду роботи позивача з 01.02.2020 року по 24.11.2022 року до її страхового стажу;
- сторона позивача не висловила доводів, що їй достеменно відомо про такі дії відповідача;
- означена позовна вимога не заявлена окремо та не є похідною від інших позовних вимог, заявлених в позові.
З огляду на означене, адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 245, 246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення по справі № 200/1465/23 задовольнити.
В задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи за трудовим договором з 01.02.2020 року по 24.11.2022 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю ««РАФ-ГРУПП» - відмовити.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 29 травня 2023 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко