Справа № 705/7650/16-а
Суддя: Годік Л. С.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/7650/16-а
8-а/705/2/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі головуючої судді Годік Л.С.

при секретарі Гученко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань ОСОБА_1 про перегляд судових рішень за виключними обставинами,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд судових рішень за виключними обставинами, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 у справі № 705/7650/16-а за позовом ОСОБА_1 до Уманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити дії щодо усунення порушення пенсійних прав ОСОБА_1 , та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 23.02.2023 відкрито провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд судових рішень за виключними обставинами та призначено заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Заява обґрунтована тим, що Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 по судовій справі № 705/7650/16-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії щодо усунення порушення пенсійних прав позивача - відмовлено повністю. Вказана постанова була обгрунтована тим, що дії відповідача були правомірними при відмові шодо нездійснення позивачу перерахунку пенсії згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 60/9-27-13/10-02 від 02.12.2016 та зобов`язання Уманське ОУ ПФУ здійснити з 01.12.2015 перерахунок раніше призначеної пенсії згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 60/9-27-13/10-02 від 01.12.2026 з розрахунку 90 % суми заробітної плати старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби, що має більший стаж державної служби та більшу надбавку за вислугу років у призмі пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 з 01.06.2015 року скасовані норми щодс пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 вказану Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 було скасовано, позовні вимоги до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.12.2015 по 20.06.2016 залишено без розгляду, позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії з 21.06.2016 було задоволено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.07.2018 Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 було скасовано, а

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 залишено залишив в силі.

Виключними обставинами, на які посилається заявник ОСОБА_1 , вона зазначає те, що Рішенням Конституційного Суду України 23.12.2022 № 3-р/202 у справі за конституційною скаргою громадянина України ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) припису підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIІ (щодо гарантій соціального захисту державних службовців) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ зі змінами. Тому, заявник вважає, що Постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 та постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.07.2018 є такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального прав, тому за захистом своїх пав звернулася до суду.

За вх. № 5341 від 06.03.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшло заперечення на заяву про перегляд рішення суду за виключними обставинами, в якому зазначено, що Головне управління, зазначені в заяві вимоги не визнає, вважає їх необгрунтованими та безпідставними, просить відмовити в їх задоволенні повністю, оскільки, згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 отримувала пенсію державного службовця та з 01.05.2020 переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Постановою Уманського міськрайонного суду від 02.06.2017 у справі № 705/7650/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено в повному обсязі, вказана постанова залишена без змін Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.07.2018. За приписами п. 1 ч. 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якшо рішення суду ще не виконане. Відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-УІ1І закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше його ухвалення. Конституційний Суд України у Рішенні від 24.12.1997 № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року зазначив, що ч. 2 ст. 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому, у рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Тобто, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. За загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати його ухвалення, якщо інше не встановлено самим рішення. Рішенням Конституційного Суду України від 23.12.2022 № З-р/2022 у справі за конституційною скаргою громадянина України ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) припису підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-УІП (щодо гарантій соціального захисту державних службовців) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ зі змінами. Підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, визнаний неконституційним у зазначеному аспекті, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами. Додатково вказаним рішенням Конституційного Суду України доручено Верховній Раді України унормувати перерахунок розмірів пенсій суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення. Конституційний Суд України встановив строк втрати чинності законом, що визнаний неконституційним, а саме, через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану. Проте, на момент звернення заявника із заявою про перегляд рішення за виключними обставинами воєнний стан в Україні триває, підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII1 не втратив чинність, а Верховною Радою України на виконання рішення Конституційного Суду України не врегульовано перерахунок розмірів пенсій державних службовців. Тобто, на момент звернення заявника із заявою про перегляд постанови Уманського міськрайонного суду від 02.06.2017 нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям в законодавстві відсутні. Головне управління не наділене самостійними повноваженнями щодо здійснення перерахунку пенсій державних службовців та не має свободи розсуду на незастосування приписів Закону Украй «Про державну службу». Також, рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022 № 3-р/2022, на яке посилається заявник, не набуває ретроспективної дії у часі. За таких обставин, вищезазначене рішення Конституційного Суду України на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли задовго до прийняття такого рішення. З урахуванням зазначеного у запереченні, ГУ ПФУ в Черкаській області просить відмовити у задоволенні поданої заяви.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кротенко О.В. не з`явилися. Представником заявника подано на адресу суду заяву згідно якої просить розгляд заяви проводити у відсутність заявника та її представника, заяву підтримують та просять суд її задоволити.

Представник ГУ ПФУ в Черкаській області в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься їх позиція з приводу заяви ОСОБА_1 ..

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, а також, надаючи оцінку обставинам, зазначеним заявником у заяві про перегляд рішення суду за виключними обставинами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 по судовій справі № 705/7650/16-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії щодо усунення порушення пенсійних прав позивача - відмовлено повністю. Вказана постанова була обгрунтована тим, що дії відповідача були правомірними при відмові щодо нездійснення позивачу перерахунку пенсії згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 60/9-27-13/10-02 від 02.12.2016 та зобов`язання Уманське ОУ ПФУ здійснити з 01.12.2015 перерахунок раніше призначеної пенсії згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 60/9-27-13/10-02 від 01.12.2026 з розрахунку 90 % суми заробітної плати старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби, що має більший стаж державної служби та більшу надбавку за вислугу років у призмі пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 вказану Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 було скасовано, позовні вимоги до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.12.2015 по 20.06.2016 залишено без розгляду, позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії з 21.06.2016 було задоволено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.07.2018 Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 було скасовано, а Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 залишено в силі.

З огляду на викладене, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу протиправності рішення щодо відмови у перерахунку пенсії.

Частиною 6 ст. 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як на підставу перегляду рішення суду першої інстанції заявник посилається на Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022 № 3-р/2022 у справі за конституційною скаргою громадянина України ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) припису підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIІ (щодо гарантій соціального захисту державних службовців), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ зі змінами. Тому, заявник вважає, що Постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 та постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.07.2018 є такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального прав, тому за захистом своїх пав звернулася до суду.

Згідно частин 1 та 2 ст. 152 Конституції України Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» також встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Окрім цього у ст. 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

У Рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2010 №20-рп/2010 в справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України від 08.12.2004 №2222-IV «Про внесення змін до Конституції України» (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Також, зі змісту Постанови Верховного Суду від 28.02.2003 у справі №520/6418/21 (адміністративне провадження № К/9901/47317/21) визначено, що «… Таким чином, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022 № 3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії позивача у майбутньому зазнає змін. Однак до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій, призначених на підставі ст. 37 Закону №3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає.

Таким чином, аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які виникли після його ухвалення.

Спірні правовідносини між ОСОБА_1 та пенсійним фондом виникли ще у 2016 році, коли вона вперше із позовом звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, тому суд дійшов висновку, що Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022 № 3-р/2022 не може бути підставою для перегляду та скасування остаточного рішення у справі № 705/7650/16-а за позовом ОСОБА_1 до Уманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити дії, адже спірні правовідносини у справі виникли, і рішення суду було ухвалене до прийняття рішення Конституційного Суду України і воно не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Також, суд звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №4819/49/19 в якій викладено висновок, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

Аналогічної позиції щодо оцінки, як виключної обставини, рішень Конституційного Суду України дотримується Верховний Суд, зокрема у постановах від 25.07.2019 у справі №804/3790/17, від 23.12.2019 у справі №814/1274/17, від 10.06.2021 у справі №813/1208/17.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII).

В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

У низці своїх рішень ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, також вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Загальний принцип права, закріплений в частині 1 статті 58 Конституції України, передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного суду України від 09.02.99 №1-рп/99 «У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)» зазначено, що принцип незворотності дії законів та нормативно-правових актів у часі закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України. Цей принцип треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з гарантій правової стабільності. Надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Приймаючи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що заява про перегляд рішення за виключними обставинами не підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 369 КАСУ у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 248, 250, 256, 294, 368, 369 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами Постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2017 у справі №705/7650/16-а за позовом ОСОБА_1 до Уманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Леся Сергіївна Годік