Справа № 580/1979/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року справа № 580/1979/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Звенигородська міська рада, ОСОБА_2 , - про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі-відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиключення з поземельної книги ДЗК запису про внесення відомостей про поширення права сервітуту на межі частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1078, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати відповідача виключити з поземельної книги ДЗК запис про внесення відомостей про поширення права сервітуту на межі частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1078, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що державним кадастровим реєстратором до ДЗК внесено відомості про поширення права сервітуту на вищевказану земельну ділянку. При цьому, такі відомості внесені без наявності належних підстав (договір, рішення суду, закон), а отже вони підлягають вилученню, як такі, ще перешкоджають позивачу у реалізації його майнових прав орендаря земельної ділянки.

Ухвалою суду від 27.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Також суд залучив до участі у справі третіми особами без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Звенигородську міську раду та ОСОБА_2 .

11.04.2023 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що для державної реєстрації обмеження у використанні земель (змін до нього) Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява про державну реєстрацію обмеження у використанні земель за формою заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру згідно з додатком 12; 2) документація із землеустрою, інші документи, які згідно з пунктом 102 цього Порядку є підставою для виникнення, зміни та припинення обмеження у використанні земель; 3) електронний документ.

Для скасування обмежень перелік документів той самий.

Заява про внесення відомостей (змін до них) про обмеження у використанні земель надсилається заінтересованою особою в електронній формі технічними засобами електронних комунікацій з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, чи іншого альтернативного засобу електронної ідентифікації особи з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі через веб-сторінку Держгеокадастру.

Заяву може бути надіслано також в електронній формі з Державного аграрного реєстру з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі через веб-сторінку Держгеокадастру.

Тобто, для скасування обмеження у використанні земельної ділянки, позивач мав би подати заяву в електронній формі технічними засобами електронних комунікацій з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, чи іншого альтернативного засобу електронної ідентифікації особи з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі через веб-сторінку Держгеокадастру, що ним зроблено не було.

Також, відповідачем зазначено, що однією з позовних вимог є зобов`язати Головне управління виключити з Поземельної книги земельної ділянки запис про внесення відомостей про поширення права сервітуту на межі частини земельної ділянки з кадастровим номером 010041078, яка знаходиться, АДРЕСА_1 . Проте, підставою для внесення змін до відомостей може бути технічна документація в якій відсутні обмеження у вигляді використання земельної ділянки, яка станом на момент звернення до суду відсутня та не подалась до Головного управління. Отже, позивачем не надано жодних доказів які б свідчили про порушення його прав та інтересів.

18.04.2023 відповідач подав суду відповідь на відзив з подібними позовній заяві доводами.

Треті особи правом подання пояснень на позовну заяву не скористались.

Ухвалою від 26.05.2023 суд залишив без задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи з участю сторін.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

23.02.2021 між Звенигородською міською радою, як власником земельної ділянки, та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як орендарями укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,1888 га з кадастровим номером :01:004:1078, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Розділу 13 вказаного договору перебачено обмеження у вигляду «Інші земельні сервітути. Право проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху» (код обмеження 07.10) на площу земельної ділянки 0,0045 га.

Відповідно до витягу від 13.01.2023 №НВ-023 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:1078 зареєстровано відомості про земельний сервітут «Інші земельні сервітути» на частину земельної ділянки, площею 0,0045 га. Строк дії сервітуту безстроково.

31.01.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про видалення із Державного земельного кадастру земельного сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером :01:004:1078, площею 0,0045 га.

Листом від 16.02.2023 №31-23-0.2-738/2-23 відповідач повідомив позивача, що наявність інформації про земельний сервітут у договорі оренди, який укладений 23.02.2021 між Звенигородською міською радою та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також згоди орендодавця унеможливлює вирішення вказаного питання.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невиключення з ДЗК запису про поширення права сервітуту на земельну ділянку, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

За змістом ст.98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

На підставі п.п. а, б ч.1 ст.99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, зокрема: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Відповідно до ч.1 ст.100 ЗК України земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або за рішенням суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є: індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст; індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони, кадастрового кварталу; кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру; Поземельні книги.

Статус відомостей Державного земельного кадастру визначений статтею 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Зокрема, встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Відповідно до статті 25 цього Закону Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку:

а) кадастровий номер;

б) площа;

в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця);

г) склад угідь;

ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель);

д) нормативна грошова оцінка;

е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки;

є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки;

ж) кадастровий план земельної ділянки;

з) дата державної реєстрації земельної ділянки;

и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей;

і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

ї) дані про бонітування ґрунтів.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки.

Поземельна книга ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі.

Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

До Поземельної книги в паперовій формі долучаються всі документи, які стали підставою для внесення відомостей до неї.

Форма Поземельної книги та порядок її ведення визначаються Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі Порядок №1051).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку, що Поземельна книга є офіційним документом, яка є частиною Державного земельного кадастру та містить у собі інформацію, зокрема, відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту

Як установлено судом, реєстрація земельної ділянки, площею 0,1888 га з кадастровим номером :01:004:1078, в ДЗК здійснена на підставі проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки земель житлової та громадської забудови із земель комунальної власності Звенигородської міської ради для будівництва та обслуговування будівель торгівлі гр. ОСОБА_1 , МП «Перукар».

Цей проект землеустрою розроблений ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення ОСОБА_1 , МП «Перукар» та погоджений висновком ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 18.08.2020 №18792/82-20.

Дослідивши вказаний проект землеустрою, суд встановив, що його матеріали містять інформацію про наявність на земельній ділянці земельного сервітуту, зокрема такі документи проекту: завдання на виконання робіт; план меж земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки.

Згідно з ч.6 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, а також на підставі інших видів документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки.

Отже, внесення інформації про наявний земельний сервітут на земельній ділянці з кадастровим номером :01:004:1078 в Поземельну книгу та ДЗК відбулось на підставі технічної документації із землеустрою, розробленої на замовлення позивача та погодженої в установленому законом порядку.

Крім того, 23.02.2021 між Звенигородською міською радою, як власником земельної ділянки, та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як орендарями укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,1888 га з кадастровим номером :01:004:1078, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Розділу 13 вказаного договору перебачено обмеження у вигляду «Інші земельні сервітути. Право проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху» (код обмеження 07.10) на площу земельної ділянки 0,0045 га.

Отже, наявність земельного сервітуту на орендованій позивачем земельній ділянці передбачена технічною документацією на земельну ділянку та договором оренди землі.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.402 Цивільного кодексу України земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно з абз.4 ч.2 ст.100 ЗК України земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Це означає, що право земельного сервітуту виникає з моменту його державної реєстрації незалежно від підстави виникнення. Реєстрація права земельного сервітуту здійснюється відповідно до порядку реєстрації прав на земельну ділянку.

Згідно із статтею 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи те що, наявний земельний сервітут на земельній ділянці з кадастровим номером :01:004:1078, який внесений в Поземельну книгу та ДЗК під час реєстрації цієї земельної ділянки, не зареєстрований, як речове право, він фактично не породжує жодних юридичних наслідків для позивача, як орендаря земельної ділянки.

Тому суд вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення його прав власником суміжної земельної ділянки (кадастровий номер :01:004:0279) ОСОБА_3 , який, на думку позивача, користуючись інформацією про земельний сервітут, використовує земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:1078 для власних потреб будівництва.

При цьому, суд зазначає, що питання використання чужої земельної ділянки без дозволу власника/орендаря не вирішується в межах адміністративного судочинства з огляду на приписи ст.19 КАС України.

Стосовно посилання позивача на п.128 Порядку №1051, суд зазначає таке.

Так, відповідно до вказаної норми у разі коли протягом одного року з дня внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, право суборенди, сервітуту не зареєстроване (на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру), Державний кадастровий реєстратор:

1) за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру виключає з відповідного розділу Поземельної книги в електронній (цифровій) формі запис про внесення відповідних відомостей та вносить відомості про зміну запису за власним кваліфікованим електронним підписом;

2) на аркуші Поземельної книги в паперовій формі, який містить відомості, що підлягають виключенню, робить позначку про таке виключення за формою згідно з додатком 26;

3) виготовляє новий (без зазначення в ньому виключених відомостей) аркуш Поземельної книги в паперовій формі, долучає його до відповідної Поземельної книги та зберігає разом з нею.

Беручи до уваги поняття сервітуту, суд зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки або особою, яка використовує земельну ділянку на праві емфітевзису, суперфіцію.

Частиною 11 ст.79-1 ЗК України встановлено, що державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Згідно з положеннями абз.4 ч.2 ст.100 Земельного кодексу України земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту наведених норм, правонабувач земельного сервітуту (особа на яку він розповсюджується) має спочатку зареєструвати таке право у Державному земельному кадастрі, а після цього також у Єдиному державному реєстрі речових прав.

Однак, у разі нереєстрації такого права у Реєстрі речових прав, відповідна інформація підлягає вилученню також з ДЗК на підставі п.128 Порядку №1051.

Отже, на переконання суду, наведена норма п.128 Порядку №1051 регулює питання державної реєстрації права земельного сервітуту у разі його набуття особою на підставі правовстановлюючого документа (договір, рішення суду тощо).

Однак, у спірному випадку, внесення інформації про наявний земельний сервітут на земельній ділянці з кадастровим номером :01:004:1078 в Поземельну книгу та ДЗК відбулось на підставі технічної документації із землеустрою пі час реєстрації земельної ділянки.

Інформація про наявність правовстановлюючого документа на право земельного сервітуту щодо використання частиною земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1078 відсутня.

Тому, на переконання суду, п.128 Порядку №1051, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача щодо не виключення із поземельної книги Державного земельного кадастру запису про внесення відомостей про поширення права сервітуту на межі частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1078.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а понесені судові витрати розподілу.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ