Справа № 200/19104/21
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року Справа№200/19104/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 5 повних календарних років військової служби;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 5 повних календарних років військової служби.

Крім того, просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Позовні вимоги вмотивовано приписами абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2023 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23 травня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в позові, обґрунтовуючи свої вимоги приписами пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 27 вересня 2021 року № 582-ОС виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, з 27 вересня 2021 року.

За відомостями витягу із вказаного наказу вислуга років позивача станом на 27 вересня 2021 року становила: у календарному обчисленні - 05 років; у пільговому - 10 років; всього - 15 років.

У заяві від 04 жовтня 2021 року, яка зареєстрована відповідачем 25 жовтня 2021 року, позивач просив останнього, зокрема, виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за 5 календарних років.

Відповідь Військової частини НОМЕР_1 на вказану заяву не містить відомостей з обумовленого питання. У відзиві відповідач зазначає, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги, у зв`язку з тим, що позивач має лише 5 років такої вислуги, то невиплата йому допомоги при звільненні правомірна.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) […]. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із […], закінченням строку контракту, […], одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Отже, правова норма не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги.

Крім того, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі 380/2427/20, від 19 травня 2022 року у справі № 580/3392/20, від 29 квітня 2022 року у справі № 580/2497/21.

Згідно з формованою правовою позицією поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пункту другого статті 15 Закону № 2011-ХІІ є наявність «вислуги 10 років і більше».

Позивач у цій справі, звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, має вислугу у календарному обчисленні - 05 років; у пільговому - 10 років; всього - 15 років, тобто понад 10 років. Отже, набув право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом 1 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ.

Посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень на пункт 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 (далі Інструкція № 558), суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції № 558 […]. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із […], закінченням строку контракту, […], грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).

Правова позиція щодо колізії положень абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ та пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції № 558 надана в постанові Верховного Суду від 19 травня 2022 року у справі № 580/3392/20.

Суд наголосив, що застосовуючи інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. Суд зауважив, що пунктом четвертим статті 9 Закону № 2011-XII Міністру оборони України надано повноваження визначати лише порядок виплати грошового забезпечення. Водночас питання права військовослужбовців на отримання грошового забезпечення чи різного виду допомог можуть бути визначені лише законодавцем.

З огляду на викладене підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 5 повних календарних років військової служби;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 5 повних календарних років військової служби.

Щодо встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладене та, враховуючи, що примусове виконання судового рішення здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII і доводи про можливість ухилення від виконання рішення суду в майбутньому є припущенням, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 5 повних календарних років військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 5 повних календарних років військової служби.

Повідомлення учасників справи здійснюється через електронну пошту, у тому числі неофіційну, виходячи з презумпції обізнаності (особа, яка, звертаючись до суду, в заяві, або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, то вона погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту і має цікавитись, чи отримала лист, чи ні), або через систему «Електронний суд».

Учасник судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, повинен виконати вимоги частини другої статті 129 КАС України та за допомогою електронної пошти (телефону) негайно підтвердити суду про отримання судового повідомлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 травня 2023 року.

Суддя Ю.М. Льговська