Справа № 520/3790/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

30 травня 2023 р. Справа №520/3790/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження питання усунення позивачем недоліків в оформленні позову, виявлених після прийняття позову до розгляду, та заяву представника відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду по справі за адміністративним позовом Приватного науково-виробничого підприємства "Промпроект" (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління ДПС у Харківській області, Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про: 1) визнання протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №6974449/21233582 від 28.06.2022 року; 2) зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: № 1 від 16.03.2022 року, подану ПНВП «Промпроект» (), за датою її фактичного подання , -

встановив:

Ухвалою суду від 27.02.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження.

21.03.2023р. представник відповідачів подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду з посиланням на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Ухвалою від 16.05.2023р. позовну заяву - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків в оформленні матеріалів позову у 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху; встановлено, що способом усунення недоліків є подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

17.05.2023р. від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з посиланням на запровадження воєнного стану в Україні, що унеможливило повноцінну реалізацію позивачем своїх процесуальних прав у строки, передбачені законодавством, а також з посиланням на зупинення перебігу строків на період дії правового режиму воєнного стану ст. 102.9 Податкового кодексу України.

Вирішуючи питання належності оформлення матеріалів позову та усунення виявлених недоліків в оформленні матеріалів позову в частині існування поважних причин подачі позову поза межами визначеного процесуальним законом строку, суд виходить з таких підстав та мотивів.

За змістом п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України учасники справи повинні діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до власних прав і здійснювати реалізацію цих прав таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, і стосовно дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №826/22361/15 та постанови Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16.

За правилами ч.1 ст.122 і ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до суду, встановленого законом, а перебіг згаданого строку розпочинається з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

З положень наведених норм процесуального закону витікає, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення власних прав (інтересів), а й об`єктивної можливості особи знати про існування таких фактів, а тому застосовану законодавцем конструкцію «повинна була дізнатись» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16.

Відносно спірних правовідносин строк звернення особи до адміністративного суду встановлений ч.2 ст.122 КАС України і складає шість місяців.

Між тим, позов до суду було подано - 20.02.2023р. через підсистему "Електронний суд", зареєстровано судом 21.02.2023р., а отже поза межами установленого процесуальним законом строку.

Тобто тривалість пропуску строку у межах даного спору складає близько 1/3 від 6 місяців.

Згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1 ст.121 та ч.1 ст.123 КАС України умовою для поновлення пропущеного процесуального строку є поважність причини, котра зумовила такий стан практичної реалізації процесуального права чи обов`язку.

Тому до кола поважних причин пропуску процесуального строку можуть бути віднесені реально існуючі обставини фактичної дійсності, які не залежать від внутрішньої волі заінтересованої особи, мали місце протягом перебігу пропущеного строку і створюють істотні та обєктивно непереборні чи нездоланні перешкоди або труднощі у виконанні конкретної процесуальної дії у межах встановленого законом проміжку часу, у тому числі і подання позову.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 та постанови Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21.

Докази існування цих обставин відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.79, ч.1 ст.123, ч.2 ст.123, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України повинні бути подані до суду разом із позовом, бо на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, де указано, зокрема, що суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою.

Заявник до позову клопотання про поновлення строку про звернення до суду не подав, стверджуючи, що у спірних правовідносинах строк звернення до суду складає 1095 днів.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 та правову позицію постанови Верховного суду від 21.07.2022р. у справі №380/3951/20 даний довід заявника слід визнати юридично неспроможним.

Умотивовуючи поважність причини пропуску строку на звернення до суду позивач посилається на запровадження воєнного стану в Україні, що унеможливило повноцінну реалізацію позивачем своїх процесуальних прав у строки, передбачені законодавством.

У силу правового висновку п.20 постанови Верховного Суду від 07.12.2022р. у справі №420/4995/21 під час вирішення питання про дотримання особою, яка звернулася до суду з адміністративним позовом, встановленого строку звернення з`ясуванню підлягають наступні обставини, а саме: - за захистом якого порушеного права особа звернулася до суду; - коли особа дізналася про порушення своїх прав (чи дотримано строк з дати обізнаності); - коли вона повинна була дізнатися про їх порушення; - чи мала вона можливість дізнатися про порушення своїх прав; - наявність поважних причин, які об`єктивно заважали дізнатись про порушення своїх прав чи звернутися з позовом до суду.

Тлумачення змісту абз.1 ч.2 ст.122 КАС України викладено також і в постанові Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16, відповідно до якої неможливість точного встановлення дня обізнаності особи з порушенням власних прав зумовлює обчислення строку з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Стосовно дії правового режиму воєнного стану суд зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 12.10.2022р. №7-р(ІІ)/2022 та у рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022р. №1-р(ІІ)/2022 констатовано початок агресії Російської Федерації проти України - 20.02.2014р. та набуття цією агресією повномасштабного характеру - 24.02.2022р.

При цьому, у нормах Закону України від 15.03.2022р. №2123-ІХ факт такої агресії було використано законодавцем у якості причини для зменшення тривалості строку звернення до суду (а не у якості фактору збільшення тривалості строку звернення до суду), позаяк у період дії правового режиму воєнного стану публічні інтереси суспільства у відносинах, де учасником є Держава Україна набувають пріоритету над власними інтересами приватних осіб.

Постанова Верховного Суду від 10.01.2023р. у справі №640/3489/21 містить правові висновки про те, що: 1) введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.; 2) при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Проте, у позові заявником не викладено жодних юридично спроможних аргументів та не подано жодних доказів існування об`єктивних перепон/перешкод (істотних труднощів чи значних ускладнень) для вчинення процесуальної дії з подачі позову до суду у період з 29.12.2022р. до календарної дати фактичного звернення (20.02.2023р.) саме унаслідок факторів, котрі виникли унаслідок дії правового режиму воєнного стану.

Позов у справі було подано заявником із використанням функціоналу ЄСІТС, тобто із використанням засобів телекомунікаційного зв`язку.

Суд зазначає, що у межах даного спору заявник звернувся за захистом інтересу на безперешкодну реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних - податкової накладної № 1 від 16.03.2022 року.

Про порушення цього права заявник повинен був та міг дізнатись станом на календарну дату вчинення суб`єктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу відмови у реєстрації податкової накладної № 1 від 16.03.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних - 28.06.2022р.

До того ж, суд враховує, що спірну податкову накладну позивачем було подано на реєстрацію засобами електронного зв`язку - 10.06.2022р., повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення спірних операцій - 22.06.2022р., а оскаржуване рішення прийнято та отримано позивачем - 28.06.2022р.

Вказане свідчить про те, що позивач вже після оголошення в Україні правового режиму воєнного стану безперешкодно подавав та отримував засобами телекомунікаційного зв`язку відповідні документи.

Відтак, оскільки позивач мав фізичну змогу, відповідні трудові ресурси та технічні пристрої для використання засобів телекомунікаційного зв`язку у сфері подання податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних, то у клопотанні про поновлення пропущеного строку на звернення до суду у силу ч.1 ст.77 КАС України позивача повинен був навести доводи про те, з причини дії яких саме факторів нездоланного та непереборного характеру ці ж самі умови не могли бути поширені на випадок подачі позову із використанням функціоналу ЄСІТС.

Однак, таких доводів у клопотання від 17.05.2023р. позивач не навів, належних та допустимих доказів на підтвердження таких доводів до суду не подав, а натомість обмежився твердженням загального характеру про те, що військові дії, що відбуваються на території України, а особливо у м. Герої-Харкові унеможливлюють повноцінну реалізацію позивачем своїх процесуальних прав у строки передбачені КАС України та ПК України, хоча дія правового режиму воєнного стану не стала на заваді у виконанні обов`язку із подання на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних складеної заявником податкової накладної № 1 від 16.03.2022 року.

Стосовно посилання заявника на зупинення перебігу строків на період дії правового режиму воєнного стану згідно з ст. 102.9 Податкового кодексу України, суд зазначає, що дія цієї норми не розповсюджуються на строки звернення до суду, які передбачені положеннями ч.4 ст.122 КАС України та є спеціальною нормою права.

Таким чином, твердження позивача про зупинення на період дії воєнного часу строку звернення до суду з даним позов є необґрунтованими та безпідставними.

Отже, суд відзначає, що вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2023р. у справі №520/3790/23 не були виконані заявником.

Відтак, суд доходить до переконання про те, що позов поданий поза межами строку звернення до суду, обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду заявником не подано, що згідно з ч.3 ст.121, ч.13 ст.171, п.7 ч.1 ст.240, п.8 ч.1 ст.240 КАС України є підставою для залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим, клопотання представника відповідачів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-9, 12, 121-123, 160, 161, 169, 171, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,

ухвалив:

1.Викладені у заяві представника позивача від 17.05.2023р. причини пропуску строку звернення до суду визнати неповажними.

2.Заяву представника Приватного науково-виробничого підприємства "Промпроект" від 17.05.2023р. про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

3. Заяву представника Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України - задовольнити.

4. Позов - залишити без розгляду.

5. Роз`яснити, що залишення позову без розгляду не позбавляє права повторного звернення після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

6. Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

7. Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання; може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дати прийняття.

Суддя О.В.Старосєльцева