Справа № 380/2389/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2389/23
У Х В А Л А

з питань відводу

23 травня 2023 року

15 год 08 хв м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Роздіна Ю. Н., позивача ОСОБА_1 , представниці позивача Літовченко Л. Р., представниці відповідача Лисої Н. В. розглянув у підготовчому судовому засіданні заяву позивача про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування актів -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач, Головного управління НП у Львівській області), у якій просить:

- визнати протиправним і скасувати акт Форми Н-5 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області - «Розслідування нещасного випадку від 15 грудня 2020 року, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 год. ранку за адресою: м. Львів вул. Личаківська 16 в м. Львові»;

- визнати протиправним і скасувати акт Форми НТ № 27 комісії Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про нещасний випадок невиробничого характеру від 15 грудня 2020 року, що стався внаслідок ДТП 25.08.2020 06.30 ранку за адресою: м. Львів вул. Личаківська-16 в м. Львові»;

- зобов`язати відповідача повторно провести службове розслідування за фактом травми, отриманої внаслідок ДТП 25.08.2020 року майором поліції Драч Л. Л., старшим дільничним офіцером поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області та оформити його результати відповідно до вимог «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 з урахуванням висновків суду.

Ухвалою суду від 17.02.2023 відкрито провадження в адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

На адресу суду від позивача надійшла заява про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду Качур Р. П. (вх. № 37221 від 22.05.2023). В обґрунтування такої вказано, що підставою для відводу судді є упередженість на необ`єктивність, ігнорування основного Закону України - Конституції України під час розгляду справи, що полягає у необ`єктивному, неповному з`ясуванні всіх поважних причин і труднощів щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, що відображено в його заяві «Про поновлення строків звернення до суду з поважних причин», а також в його позовній заяві та було підтверджено відповідними доказами і як результат даної необ`єктивності та упередженості, винесена ухвала від 04.04.2023 про залишення позовної заяви без руху. Позивач вважає, що така упередженість та необ`єктивність виражається у неналежній оцінці наданих та наявних у справі медичних документів позивача, медичних документів матері позивача та медичних документів сестри, на які суддя формально покликається в ухвалі «Про залишення позовної заяви без руху». Також зазначив, що судом формально зазначено в ухвалі від 04.04.2023 про попередні звернення позивача до суду в кількості 7 позовних заяв, які йому написали колеги по роботі, та які стосувалися порушення конституційного, трудового та соціального права з боку відповідача у справі. Крім того вказав, що судом при оцінці поважності причин пропуску звернення позивача до суду не враховано, що оскаржувані акти прийняті за відсутності позивача, оскільки ОСОБА_1 на той час перебував на лікарняному, а також комісією не роз`яснено жодних прав, порядку і строків оскарження актів. Стверджує, що при формальності надання судом оцінки поважності пропуску строків позивачем звернення до суду, судом не правильно зазначена інформація про матір позивача, а саме про те, що вона стала інвалідом 2 групи трудового каліцтва внаслідок ДТП, що мала місце 25.08.2020, а фактично мати позивача стала інвалідом 2 групи в 1995 році. Позивач також зазначив, що «критична оцінка судом» доводів позивача про те, що допомога з його боку матері та сестрі не перешкоджала зверненню позивача до суду є формальною, необ`єктивною, упередженою та передчасною з боку суду. На підставі наведених обставин заявив відвід судді Качур Роксолані Петрівні.

У підготовчому судовому засіданні позивач подану заяву про відвід судді підтримав, просив задовольнити.

Представниця відповідача у підготовчому судовому засіданні заперечила щодо поданої позивачем заяви про відвід.

Згідно із приписами частин 3, 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на те, що чергове підготовче судове засідання у цій справі призначено на 23.05.2023, а заява позивача про відвід судді Качур Р. П. надійшла на адресу суду 22.05.2023, тобто пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така, в силу приписів ч. 4 ст. 40 КАС України, вирішується судом, що розглядає справу.

При вирішенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді суд керується таким.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої-другої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

За приписами частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частин першої, другої статті 241 КАС України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Проаналізувавши викладені в заяві позивача про відвід судді доводи, суд дійшов висновку про відсутність визначених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для відводу судді у цій справі.

Суд звертає увагу на те, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Водночас відвід повинен бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Подана позивачем заява про відвід судді не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь судді Качур Роксолани Петрівни у розгляді цієї справи відповідно до статті 36 КАС України.

Зі змісту заяви про відвід слідує, що позивач не погоджується із судовим рішенням судді у справі - ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 04.04.2023, постановлення якої, на його переконання, свідчить про необ`єктивність та упередженість судді, що в силу імперативної норми частини четвертої статті 36 КАС України не може бути підставою для відводу.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 (далі - Закон № 3477-IV) встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Згідно з статтею 17 Закону № 3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних (далі - Конвенція) свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина перша статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім цього згідно з принципом, який є стабільним та викладений у рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

Пунктами 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». З приводу відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Качур Роксолани Петрівни, а доводи, про які зазначено у поданій заяві про відвід, стосуються лише незгоди з процесуальним рішенням судді.

З огляду на наведене суд вважає, що у задоволенні заяви позивача про відвід судді Качур Роксолани Петрівни в адміністративній справі № 380/2389/23 слід відмовити.

Керуючись статтями ст.ст. 36-40, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про відвід судді Качур Роксолани Петрівни в адміністративній справі № 380/2389/23 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.05.2023.

Суддя Р.П. Качур