Справа № 260/5072/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
29 травня 2023 року м. Ужгород № 260/5072/22
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просить (із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.12.2022 року):
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Закарпатській області щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, а саме: за невикористану частину основної оплачуваної відпустки за 2015 рік - 03 календарні дні; невикористану частину чергової відпустки за 2016 рік - 26 календарних днів; невикористану щорічну основної оплачуваної відпустки за 2019 рік - 30 календарних днів; додаткову оплачувану відпуску за стаж роботи в поліції за 2020 рік - 12 календарних днів; невикористану частину основної оплачуваної відпустки за 2021 рік - 18 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку за стаж роботи в поліції - 14 календарних днів;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки, а саме: за невикористану частину основної оплачуваної відпустки за 2015 рік - 03 календарні дні; невикористану частину чергової відпустки за 2016 рік - 26 календарних днів; невикористану щорічну основної оплачуваної відпустки за 2019 рік - 30 календарних днів; додаткову оплачувану відпуску за стаж роботи в поліції за 2020 рік - 12 календарних днів; невикористану частину основної оплачуваної відпустки за 2021 рік - 18 календарних днів та додаткову оплачувану відпустку за стаж роботи в поліції - 14 календарних днів виходячи з мого грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції;
- стягнути судові витрати.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року адміністративний позов було задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції у Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації за невикористані дні відпустки та зобов`язано Головне управління Національної поліції у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки за весь період проходження служби з 2015 по 2022 рік, в сукупності тривалістю 103 календарних днів. В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за кожен день затримки по день винесення рішення суду було відмовлено.

11 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить ухвалити додаткове судове рішення про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.252 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд зазначає, що під час розгляду даної справи, при винесенні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, відтак наявні підстави для винесення додаткового судового рішення згідно ст.252 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються з ч.1 ст.1 Закону №108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист заробітної плати №95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Поняття «заробітна плата» узгоджується з принципом відплатності праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена ст.2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Таким чином, за загальним правилом заробітна плата - це грошові суми, що виплачуються за виконану роботу.

Грошова компенсація за невикористані дні відпустки відноситься до складу заробітної плати, таким чином позивачі при поданні позовних заяв про нарахування та виплатити такої звільнені від сплати судового збору.

Однак, зазначене дає підстави для висновку, що середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні не містить ознак оплати за виконану роботу і до переліку усіх перелічених виплат не входить, а тому за своєю правовою природою не є заробітною платою.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження №12-301гс18), який полягає у наступному.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як встановлено судом, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №1822-1504-5801-5312 від 22.11.2022 року.

У зв`язку з тим, що позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення середнього заробітку при звільненні, підстав для стягнення сплаченого судового збору з відповідача відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 139, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні клопотання про стягнення сплаченого судового збору з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк