Справа № 200/5066/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року справа №200/5066/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року (повне судове рішення складено 06 лютого 2023 року) у справі № 200/5066/22 (суддя в І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі УПФ) про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 20.09.2022 №32 про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 12.05.1983 по 23.07.1983, з 18.11.1993 по 01.06.1987, з 17.16.1987 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000, з 23.03.2000 по 19.06.2001, призначити та виплатити пенсію за віком з 20.08.2022.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV). Однак, рішенням УПФ від 20.09.2022 №32 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 18.11.1983 по 01.06.1987, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена нечітким відбитком печатки підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162; з 04.05.1993 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000, період отримання допомоги по безробіттю з 23.03.2000 по 19.06.2001, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена нечітким відбитком печатки підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи в колгоспі з 12.05.1983 по 23.07.1983, оскільки не надано відомості про встановлений мінімум та виконаний мінімум трудової участі у громадському господарстві; період роботи в колгоспі з 17.06.1987 по 03.05.1993, оскільки записи про трудову участь в громадському господарстві виконані некоректно, а саме відсутні підстави внесення записів. Позивач вважала таке рішення відповідача протиправним та таким, що порушує її конституційне право на отримання належної пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ від 20.09.2022 №32 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.09.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-ІV із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 12.05.1983 по 23.07.1983, з 18.11.1993 по 01.06.1987, з 17.16.1987 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000, з 23.03.2000 по 19.06.2001, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наголошено на відсутність правових підстав для призначення пенсії позивачу, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 18.11.1983 по 01.06.1987, з 04.05.1993 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000, у зв`язку з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 та період отримання допомоги по безробіттю з 23.03.2000 по 19.06.2001 оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також згідно спірного рішення до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 12.05.1983 по 23.07.1983, оскільки не надано відомості про встановлений та виконаний мінімум трудової участі у громадському господарстві; з 17.06.1987 по 03.05.1993, оскільки записи про трудову участь в громадському господарстві виконані некоректно, а саме відсутні підстави внесення записів; період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 02.04.2002 по 28.09.2002, оскільки відсутня інформація центру зайнятості про підстави надання матеріальної допомоги. За розрахунком органу Пенсійного фонду України, страховий стаж позивача на дату звернення становить 14 років 11 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача висловила згоду з рішенням місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залиити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.09.2022 звернулася до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону № 1058-ІV.

Рішенням Управління від 20.09.2022 №32 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-ІV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача на дату звернення становить 14 років 11 місяців 13 днів. Так, до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 18.11.1983 по 01.06.1987, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена нечітким відбитком печатки підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162; з 04.05.1993 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000, період отримання допомоги по безробіттю з 23.03.2000 по 19.06.2001, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена нечітким відбитком печатки підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи в колгоспі з 12.05.1983 по 23.07.1983, оскільки не надано відомості про встановлений мінімум та виконаний мінімум трудової участі у громадському господарстві; період роботи в колгоспі з 17.06.1987 по 03.05.1993, оскільки записи про трудову участь в громадському господарстві виконані некоректно, а саме відсутні підстави внесення записів.

Разом з цим, в трудових книжках позивача від 18.03.1980 року серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , містяться записи про спірні періоди роботи, а саме:

- з 15.031980 по 16.10.1981 позивач працювала в д/с №3 нянею;

- з 23.04.1982 по 06.05.1983 працювала на посаді зав. Буфетом с. Некрасовка;

- з 12.05.1983 по 23.07.1983 працювала в колгоспі «Красний Восход» Кизлярського району ДАССР, виработала 48 р/д 160 руб.;

- з 18.11.1983 по 01.06.1987 працювала в д/с №3 нянею;

- з 17.06.1987 по 22.12.1995 працювала в колгоспі ім. Ілліча Мар`їнського району Донецької області;

- з 25.12.1995 по 25.05.1997 працювала в колгоспі «Тепличное»;

- з 29.06.1998 по 10.03.2000 працювала в колгоспі «Тепличное» в охороні;

- 23.03.2000 призначено допомогу по безробіттю в Мар`їнському районному центрі зайнятості Донецької області;

- 19.06.2001 припинено виплату допомоги по безробіттю.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження періодів роботи з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 18.11.1983 по 01.06.1987, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена нечітким відбитком печатки підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162; з 04.05.1993 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000, період отримання допомоги по безробіттю з 23.03.2000 по 19.06.2001, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена нечітким відбитком печатки підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи в колгоспі з 12.05.1983 по 23.07.1983, оскільки не надано відомості про встановлений мінімум та виконаний мінімум трудової участі у громадському господарстві; період роботи в колгоспі з 17.06.1987 по 03.05.1993, оскільки записи про трудову участь в громадському господарстві виконані некоректно, а саме відсутні підстави внесення записів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем-2. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволенні позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2022 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років.

За ст.1, п.1 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до ст. 62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З наявних в матеріалах справи копій трудових книжок позивача серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , вбачається, що позивач з:

- з 15.031980 по 16.10.1981 працювала в д/с №3 нянею;

- з 23.04.1982 по 06.05.1983 працювала на посаді зав. Буфетом с. Некрасовка;

- з 12.05.1983 по 23.07.1983 працювала в колгоспі «Красний Восход» Кизлярського району ДАССР, виработав 48 р/д 160 руб.;

- з 18.11.1983 по 01.06.1987 працювала в д/с №3 нянею;

- з 17.06.1987 по 22.12.1995 працювала в колгоспі ім. Ілліча Мар`їнського району Донецької області;

- з 25.12.1995 по 25.05.1997 працювала в колгоспі «Тепличное»;

- з 29.06.1998 по 10.03.2000 працювала в колгоспі «Тепличное» в охороні;

- 23.03.2000 призначено допомогу по безробіттю в Мар`їнському районному центрі зайнятості Донецької області;

- 19.06.2001 припинено виплату допомоги по безробіттю.

В оскаржуваному рішенні від 20.09.2022 №32 зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 18.11.1983 по 01.06.1987, оскільки титульна сторінка трудової книжки серії НОМЕР_1 завірена нечітким відбитком печатки підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162; з 04.05.1993 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000, період отримання допомоги по безробіттю з 23.03.2000 по 19.06.2001, оскільки титульна сторінка трудової книжки серії НОМЕР_2 завірена нечітким відбитком печатки підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи в колгоспі з 12.05.1983 по 23.07.1983, оскільки не надано відомості про встановлений мінімум та виконаний мінімум трудової участі у громадському господарстві; період роботи в колгоспі з 17.06.1987 по 03.05.1993, оскільки записи про трудову участь в громадському господарстві виконані некоректно, а саме відсутні підстави внесення записів.

Слід зазначити, що на момент внесення записів за вказаний вище період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 № 412), пунктом 2.3 глави 2 якої передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню).

Зазначена Інструкція не застосовується з прийняттям наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, яким затверджено Інструкцію № 58.

Пункт 2.4 глави 2 Інструкції № 58 містить такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника, яким визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

На підставі пункту 4.1 вказаної вище Інструкції, у разі звільнення всі записи про роботу працівника скріплюються підписом керівника підприємства та печаткою. У разі звільнення осіб, які працювали в селянському (фермерському) господарстві за трудовим договором або припинення членства в селянському (фермерському) господарстві після відповідних записів у трудових книжках, зроблених головою селянського (фермерського) господарства, трудовий стаж у цьому господарстві підтверджується підписом керівника, заступника, іншої уповноваженої на це особи та завіряється печаткою місцевого органу державної виконавчої влади.

А отже, доказом правильності оформлення трудової книжки та відповідність записів про роботу працівника фактично виконуваній останнім роботи, що у свою чергу є підтвердженням стажу роботи, є правильність оформлення трудової книжки, в частині підпису керівником та скріпленням печаткою.

Як вбачається з трудових книжок позивача серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , їх титульні сторінки містять нечіткий відбиток печатки підприємства.

Указані обставини слугували підставою для не зарахування позивачу періодів роботи з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 18.11.1983 по 01.06.1987, з 04.05.1993 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637 (далі - Постанова № 637), у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Разом з тим, трудова книжка позивача містить записи про періоди роботи на відповідних посадах і у наведений період часу, що є належним доказом роботи позивача, а відповідальність за належне і правильне оформлення документів щодо відомостей про періоди роботи та трудової книжки покладається на керівника підприємства, організації.

Крім того слід звернути увагу, що нечіткий відбиток печатки підприємства на титульній сторінці трудової книжки не спростовує наявність у позивача стажу роботи, а отже юридичний факт роботи позивача протягом вказаних періодів часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

За таких обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

З урахуванням наведеного, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 18.11.1983 по 01.06.1987, з 04.05.1993 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в колгоспі з 12.05.1983 по 23.07.1983, оскільки не надано відомості про встановлений мінімум та виконаний мінімум трудової участі у громадському господарстві, та з 17.06.1987 по 03.05.1993, оскільки записи про трудову участь в громадському господарстві виконані некоректно, а саме відсутні підстави внесення записів.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Відповідно до записів трудової книжки позивача у період з 12.05.1983 по 23.07.1983 працювала в колгоспі «Красний Восход» Кизлярського району ДАССР, виработав 48 р/д 160 руб.; з 17.06.1987 по 22.12.1995 працювала в колгоспі ім. Ілліча Мар`їнського району Донецької області.

У відомостях трудової книжки позивача відсутня будь-яка інформація про встановлений мінімум трудоднів, та за період з 17.06.1987 по 22.12.1995 про вироблення мінімуму трудової участі у господарстві, нараховану заробітну плату.

Проте, слід звернути увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Водночас, відповідачем не доведено, що позивач, як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

Водночас, відповідачем не доведено, що позивач, як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Тому, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача з 12.05.1983 по 23.07.1983 в колгоспі «Красний Восход» Кизлярського району ДАССР, та з 17.06.1987 по 22.12.1995 в колгоспі ім. Ілліча Мар`їнського району Донецької області, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не врахував до страхового стажу роботи позивача періоди роботи з 12.05.1983 по 23.07.1983 в колгоспі «Красний Восход» Кизлярського району ДАССР, та з 17.06.1987 по 03.05.1993 в колгоспі ім. Ілліча Мар`їнського району Донецької області.

Отже, вказані записи у трудовій книжні підтверджують факт роботи позивача у спірний період.

В частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду отримання допомоги по безробіттю з 23.03.2000 по 19.06.2001, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 Закону №1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Отже, законом передбачено можливість зарахування до страхового стажу лише період, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітного.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 638/7217/16-а.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , Мар`їнським районним центром зайнятості Донецької області позивачу з 23.03.2000 призначено виплату допомоги по безробіттю, а 19.06.2001 припинено виплату допомоги по безробіттю.

Таким чином, записами трудової книжки підтверджено факт отримання позивачем допомоги по безробіттю з 23.03.2000 по 19.06.2001 включно, тому відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 24 Закону № 1058-IV такий період повинен бути включений до страхового стажу позивача.

При цьому, слід звернути увагу на те, що відсутність в індивідуальних відомостях застрахованої особи даних про перебування в центрі зайнятості не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу періоду отримання ним допомоги по безробіттю з 23.03.2000 по 19.06.2001 включно, оскільки протягом вказаного періоду він отримував таку допомогу, що підтверджено записами трудової книжки, водночас відсутні докази, які б свідчили, що відсутність вказаних даних є наслідком дії або бездіяльності позивача, тому такі обставини не можуть позбавляти його права на пенсію.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що період отримання позивачем допомоги по безробіттю з 23.03.2000 по 19.06.2001 включно відповідачем безпідставно не був зарахований до страхового стажу позивача, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Проте, відповідач не скористався наданим йому правом.

Наведена бездіяльність відповідача свідчить про недбале ставлення пенсійного органу про вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Отже, спірне рішення від 20.09.2022 №32 не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Колегія суддів також вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію за віком з 20.08.2022 року підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 13.09.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 15.03.1980 по 16.10.1981, з 23.04.1982 по 06.05.1983, з 12.05.1983 по 23.07.1983, з 18.11.1993 по 01.06.1987, з 17.16.1987 по 22.12.1995, з 25.12.1995 по 25.05.1997, з 29.06.1998 по 10.03.2000, з 23.03.2000 по 19.06.2001, з урахуванням висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року у справі № 200/5066/22 залишити без змін.

Повне судове рішення 30 травня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін Е. Г. Казначеєв