Справа № 440/18633/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Супрун Є.Б.

30 травня 2023 р. Справа № 440/18633/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання дій та наказу протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

В с т а н о в и в:

29.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги при прийнятті наказу № 1612 від 16.09.2021 року та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 751 від 22.09.2021 року;

- визнати неправомірними наказ Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1612 від 16.09.2021 року та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 751 від 22.09.2021 року;

- зобов`язавши Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги розглянути його заяву від 03.09.2021 року та призначити захисника для вчинення процесуальних дій, зазначених у заяві від 03.09.2021 року;

- відшкодувати з Державного бюджету України завдану йому неправомірними діями моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не призначенні за його заявою захисника саме для складання документів процесуального характеру, оскільки надане призначеному захиснику - адвокату Горбенку П.В. доручення Центру № 751 від 22.09.2021 року видане лише для здійснення представництва інтересів, у зв`язку з чим він вбачає ознаки порушення його права на отримання професійної правничої допомоги, гарантованого ст. 59 Конституції України.

Також, позивач стверджує, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача він фактично був позбавлений права на правову допомогу, через що відчуває негативні емоції, які досягли рівня страждань, що свідчить про заподіяння йому моральної шкоди, яку позивачем оцінено у 5000 грн.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги вказує, що заява ОСОБА_1 була розглянута в установленому законом порядку. За наслідками її розгляду Центром прийнято рішення у формі наказу № 1612 від 16.09.2021 року про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 , забезпечено шляхом видання доручення № 751 від 22.09.2021 року на призначення адвоката Горбенка П.В.

Також, відповідач наголосив, що надання безоплатної правової допомоги за такими видами правових послуг як захист та здійснення представництва інтересів осіб включає в себе і складення документів процесуального характеру, у зв`язку з чим доводи ОСОБА_1 в частині порушення його прав при наданні йому безоплатної вторинної правової допомоги у виді представництва інтересів у Вищій раді правосуддя є необґрунтованими. Вимога щодо моральної шкоди не підтверджена жодним доказом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що предметом захисту в адміністративному суді, за змістом ст. 5 КАС України, можуть бути лише порушені права, свободи чи інтереси особи. Всупереч наведеному заявник не повідомив суду яким саме чином було порушено його право на захист, якщо той не скористався наданою йому Центром можливістю отримати безоплатну правову допомогу взагалі.

Також, суд зазначив, що відповідно до положень ст. 30 Закону № 3460-VI до суду можуть бути оскаржені рішення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги. Доказів такої відмови позивач також не надає, а тому відсутній предмет судового захисту як такий, у зв`язку з чим у задоволенні основної позовної вимоги належить відмовити.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його адміністративного позову в повному обсязі.

Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу, Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є засудженим до покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з 24.05.2015 року відбуває покарання в ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)".

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 03.09.2021 року № П-1951 (зареєстрована 08.09.2021 року за вхідним 1493/01-24) про призначення захисника для надання правової допомоги, яка полягає у складенні документів процесуального характеру, зокрема до Вищої ради правосуддя двох дисциплінарних скарг щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справі № 440/9349/21 та № 440/9348/21; інших заяв та клопотань, необхідних для подання даних двох дисциплінарних скарг (а.с. 34).

Наказом Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1» № 1612 від 16.09.2021 року (а.с. 35) відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17, ч. 3 ст. 19 Закону України від 02.06.2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу» (далі - Закон № 3460-VI) та на підставі заяви від 03.09.2021 року (вх.№ 1493/01-24 від 08.09.2021 року) наказано надати безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_1 .

На виконання цього наказу складено доручення від 22.09.2021 року № 751, відповідно до якого Центр в особі Фіалкіної Катерини Віталіївни , яка діє на підставі Положення про відділ організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з її надавачами Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Центру від 27.03.2019 року № 24, відповідно до наказу Центру від 16.09.2021 року № 1612, призначає адвоката Горбенка Павла Володимировича (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 15.06.2019 року № 2851) для надання безоплатної вторинної правової допомоги: здійснення представництва інтересів у Вищій раді правосуддя з питання притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність по справі № 440/9349/21 та № 440/9348/21. Адвокату забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги Клієнту в межах повноважень, визначених довіреністю, а у разі здійснення захисту (представництва інтересів потерпілого або свідка у кримінальному провадженні) - в межах процесуальних прав і обов`язків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, протягом строку дії цього доручення (а.с. 37).

Вважаючи свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, оскільки видане доручення не надає повноважень адвокату на складення процесуальних документів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначено Законом № 3460-VI.

Положеннями ст. 1 Закону № 3460-VI передбачено, що безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел;

правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення;

правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

В силу норм ст. 3 Закону № 3460-VI право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Приписами ч. 2 ст. 13 Закону № 3460-VI встановлено, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Перелік категорій осіб, які мають гарантоване право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, визначено в ч.1 ст. 14 Закону № 3460-VI.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону № 3460-VI право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Порядок розгляду звернення особи про надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлено положеннями ст.19 Закону № 3460-VI, частинами першою, третьою та четвертою якої передбачено, що у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи.

Якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є засудженим до покарання у вигляді довічного позбавлення волі та з 24.05.2015 року відбуває покарання в Полтавській установі виконання покарань (№ 23), що підтверджується матеріалами справи, він відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону № 3460-VI має право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги на всі види правових послуг, передбачених ч. 2 ст. 13 цього Закону, зокрема, на складання процесуальних документів, здійснення представництва його інтересів в суді, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 3460-VI після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначає адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом.

Основні характеристики моделі гарантованого державою надання безоплатної первинної та вторинної правової допомоги, передбачені законодавством, працівниками місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, визначені Порядком надання безоплатної правової допомоги працівниками місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженим наказом Координаційного центру з надання правової допомоги № 2 від 28.01.2019 року (далі - Порядок № 2).

Згідно із положеннями п. 3 Порядку № 2 під час надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - БВПД) працівник центру:

1) надає БВПД в межах повноважень, визначених наказом центру про уповноваження працівника центру для надання такої допомоги (далі - наказ), а також звернення клієнта про надання БВПД, на підставі якого центром прийнято рішення про надання БВПД;

2) не пізніше п`яти робочих днів після прийняття наказу проводить перше конфіденційне побачення з клієнтом, з`ясовує обставини справи, отримує від нього інформацію, що має правове значення, ознайомлюється з наявними у клієнта документами. У разі необхідності отримання інформації чи документів, що можуть бути надані виключно клієнтом, повідомляє про це клієнта та роз`яснює неможливість подальшого надання БВПД без наданих клієнтом інформації чи документів.

3) після вивчення обставин справи переконується у наявності фактичних і правових підстав щодо вирішення питання, з яким звернувся клієнт до центру, та повідомляє клієнту, який орієнтовний час і обсяг роботи необхідний для надання БВПД та які можливі правові наслідки у разі досягнення результату, що бажає клієнт. При цьому не гарантує клієнтові досягнення певного результату виконання наказу та не сприяє прямо або опосередковано формуванню у нього необґрунтованих сподівань, а також уявлення, що працівник центру може вплинути на результат іншими засобами, крім сумлінного виконання своїх обов`язків. За результатами обговорення з клієнтом узгоджує правову позицію у справі та оформляє протокол узгодження правових питань, примірна форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку;

4) пропонує клієнту надати довіреність із визначеним обсягом повноважень;

З огляду на положення п.п. 1 пункту 3 Порядку № 2 під час надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - БВПД) адвокат надає БВПД в межах повноважень, визначених наказом центру про уповноваження працівника центру для надання такої допомоги (далі - наказ), а також звернення клієнта про надання БВПД, на підставі якого центром приймається відповідний наказ.

Судом установлено, що заява позивача від 03.09.2021 року про призначення адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги, а саме складання до Вищої ради правосуддя двох дисциплінарних скарг відносно судді та інших заяв та клопотань, необхідних для подання двох дисциплінарних скарг, була розглянута відповідачем та задоволена, у зв`язку з чим і було прийнято наказ Полтавського МЦ № 1612 від 16.09.2021 року про надання безоплатної правової допомоги, призначено адвоката та видано йому доручення № 751 від 22.09.2021 року.

Позивач вважає, що йому не надано вторинну правову допомогу, передбачену п. 3 ч. 2 ст. 13 Закону № 3460-VI, про яку він просив у заяві від 03.09.2021 року.

Колегія суддів зазначає, що перелік правових послуг, які охоплює безоплатна первинна правова допомога, а також порядок їх надання, відмінний від переліку та порядку надання правових послуг в межах безоплатної вторинної правової допомоги.

Суть безоплатної первинної правової допомоги полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина 1 статті 7 Закону № 3460-VI), водночас, безоплатна вторинна правова допомога полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (ч. 1 ст. 13 Закону № 3460-VI).

Так, до переліку правових послуг в межах безоплатної первинної правової допомоги Законом № 3460-VI віднесено, зокрема, надання правової інформації; надання консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); надання консультацій, роз`яснень та підготовка проектів договорів користування земельними ділянками (оренда, суборенда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) для сільського населення - власників земельних ділянок; надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації (ч. 2 ст. 7 цього Закону).

При цьому, безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

З аналізу наведеного слідує, що в межах безоплатної первинної правової допомоги можуть бути складені усі документи правового характеру (заяви, скарги та інші документи), крім документів процесуального характеру, складення яких є правовою послугою в межах надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Колегія суддів зазначає, що хоча законодавство України не містить визначення понять "документ правового характеру" та "документ процесуального характеру", проте з аналізу положень Закону № 3460-VI вбачається, що документ правового характеру є поняттям більш широким і включає заяви, скарги, інші документи, в тому числі і документи процесуального характеру.

Варто зазначити, що в усіх процесуальних законах, якими врегульовані судові процедури, вживається таке поняття як "процесуальний документ", який складається як судом, так і іншими учасниками процесу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме процесуальними законами передбачені види, порядок складення і подання процесуальних документів.

На підтвердження вищезазначеного висновку, колегія суддів зазначає, що за змістом пункту 1-2 Методики обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 465 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 1048) для цілей цієї Методики документами процесуального характеру вважаються виключно документи, передбачені відповідними процесуальними кодексами.

Отже, з наведеного слідує, що під документом процесуального характеру, складення якого є правовою послугою в межах безплатної вторинної правової допомоги, у Законі № 3460-VI (п. 3 ч. 2 ст. 13) розуміється документ, що складається відповідно до вимог процесуального закону.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Таким чином, інші заяви і клопотання про складання яких просив ОСОБА_1 у заяві від 03.09.2021 року не передбачені процесуальними законами, є документами правового характеру, та не відносяться до документів у розумінні п. 3 ч. 2 ст. 13 № 3460-VI.

При цьому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 107 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" право на звернення із скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників. Адвокат зобов`язаний перевірити факти, що можуть тягнути за собою дисциплінарну відповідальність судді, до подання відповідної дисциплінарної скарги.

Згідно із ч. 2 ст. 107 Закону № 1402-VIII дисциплінарна скарга подається у письмовій формі та повинна містити такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв`язку; 2) прізвище, ім`я, по батькові та посада судді (суддів), щодо якого (яких) подано скаргу; 3) конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді; 4) посилання на фактичні дані (свідчення, докази), що підтверджують зазначені скаржником відомості.

Дисциплінарна скарга підписується скаржником із зазначенням дати її підписання.

Враховуючи викладене, скарга щодо дисциплінарного проступку судді також не є документом процесуального характеру, оскільки передбачена не процесуальним законом, а Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, правова послуга зі складення документів, зазначених у заяві позивача від 03.09.2021 року, не може бути надана в порядку п. 3. ч. 2 ст. 13 Закону 3460-VI.

Так, зі змісту дослідженого колегією суддів спірного наказу вбачається, що ОСОБА_1 надано безоплатну вторинну правову допомогу, а саме здійснення представництва інтересів відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону 3460-VI.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону 3460-VI встановлено, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг як здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Колегія суддів зазначає, що законодавство не містить жодних застережень щодо неможливості складання документів правового характеру, про які просив позивач в порядку п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону 3460-VI.

Таким чином, слід дійти висновку, що складовою здійснення адвокатом представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, є також складення відповідних документів правового характеру для звернення до суду, інших державних органів, органів місцевого самоврядування та інших осіб.

З наведеного слідує, що здійснення адвокатом представництва інтересів ОСОБА_1 у Вищій раді правосуддя з питання притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Полтавського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за протиправні дії та бездіяльність у справах № 440/9349/21 та № 440/9348/21 на виконання доручення від 22.09.2021 № 751 включає в себе і складення дисциплінарних скарг та інших заяв та клопотань, які зазначив позивач у своїй заяві від 03.09.2021 року.

Встановленими у справі обставинами також спростовуються доводи апелянта про те, що відповідач вийшов за межі його заяви та прийняв рішення про надання іншого виду правової допомоги, ніж був обумовлений у заяві ОСОБА_1 від 03.09.2021 року, оскільки під час розгляду вказаної заяви Полтавський МЦ правильно визначив вид правових послуг за отриманням яких звернувся позивач.

Колегією суддів взято до уваги, що послуги за оскаржуваним дорученням № 751 від 22.09.2021 року все ж таки були отримані ОСОБА_1 , що підтверджується наданою відповідачем копією заяви ОСОБА_1 зі змісту якої вбачається, що останній отримав процесуальні документи від адвоката Горбенка П.В. на виконання доручення № 751 від 22.09.2021 року (а.с. 165).

Зважаючи на викладене та враховуючи, що метою звернення позивача до Полтавського МЦ було отримання безоплатної вторинної правової допомоги, а саме складення двох дисциплінарних скарг щодо судді та інших заяв та клопотань, які, як встановлено судом, можуть бути надані адвокатом відповідно до наказу Полтавського МЦ № 1612 від 16.09.2021 року та доручення № 751 від 22.09.2022 року, та які ОСОБА_1 станом на час прийняття цієї постанови вже отримав, колегія суддів дійшла висновку, що в даних правовідносинах відсутній факт порушення права позивача на отримання безоплатної вторинної правової допомоги при розгляді заяви від 03.09.2021 року.

Враховуючи, що позовні вимоги в іншій частині є похідними від вищенаведених, які відповідно до висновків суду є необґрунтованими, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у їх задоволенні в повному обсязі.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц