Справа № 280/2311/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

29 травня 2023 року Справа № 280/2311/22 Провадження: м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про відмову від позову та повернення судового збору в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення старшого інспектора прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонного загону майстер сержантом, ОСОБА_2 від 18.01.2022 про відмову в перетинанні державного кордону на в`їзд в Україну з підстав не підтвердження мети перебування на території України громадянину Еквадору ОСОБА_1 .

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Адоєвцевим С.Є., який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серія ДН №002786 від 08.02.2022.

Ухвалою від 16.02.2022 суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; витребував докази по справі, а саме: від ОСОБА_1 : інші документи (крім наданих суду), що підтверджують мету перебування в Україні (за наявності); від НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ): всі документи та матеріали, які стали підставою для винесення рішення про відмову в перетинанні державного кордону України позивачу від 18.01.2022, у тому числі матеріали співбесіди з позивачем; обґрунтовані пояснення з підтверджуючими доказами щодо не підтвердження позивачем мети запланованого перебування на території України.

Згідно з частиною шостою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20).

Ухвалу суду від 16.02.2022 надіслано на адресу представника позивача та відповідача супровідним листом від 18.02.2022 вих.№ 280/2311/22/8434/20. Представник позивача, адвокат Адоєвцев С.Є., отримав ухвалу суду 23.02.2023, про що свідчить його особистий підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Разом з тим, станом на 26.05.2023 до суду конверт, направлений на адресу відповідача, до суду не повертався.

Судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача. Так, в матеріалах справи міститься звіт про направлення ухвали суду на електронну адресу відповідача, а також акт, складений 14.07.2022, за змістом якого суд намагався повідомити відповідача про розгляд справи засобами телефонного зв`язку.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023. Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

24.05.2023 до суду надійшла заява представника позивача (вх.№21292), в якій останній фактично відмовляється від позову та просить вирішити питання щодо повернення судового збору.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити, а заява позивача підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Приписами частини першої статті 189 КАС України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За пунктом 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом. Згідно з частиною другою статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Отже, оскільки відмова від позову є безумовним правом особи позивача, яка звернулася до суду з позовом, та не суперечить чинному законодавству, не порушує права, свободи та інтереси учасників адміністративного процесу, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

Разом з тим, представником позивача заявлено клопотання про повернення сплаченого судового збору при поданні позовної заяви.

У відповідності до частини першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою, другою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Стаття 139 КАС України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи. Також КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (стаття 140 КАС України), а також повернення судового збору у разі відмови позивача від позову (стаття 142 КАС України).

Водночас приписи частини першої статті 142 КАС України кореспондуються з нормами частини третьої статті 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI, за якою у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з частиною першою статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Таким чином, якщо позивач відмовляється від позову з будь-яких інших причин, що має наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.02.2020 у справі № 260/1378/18, у якій було надано правову оцінку щодо застосування відповідних положень статті 142 КАС України у взаємозв`язку зі статтею 139 КАС України, та у постанові від 03.02.2021 у справі №200/6826/20-а, в якій оцінці підлягали положення статті 139 та 140 КАС України відносно одна одної, які по-різному регулюють спірні правовідносини щодо розподілу судових витрат.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн відповідно до платіжного доручення № від 09.02.2022.

Таким чином, враховуючи те, що позивач відмовився від позову, суд дійшов висновку за необхідне повернути позивачу п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 496,20 грн відповідно до частини першої статті 142 КАС України.

Керуючись статтями 139, 140, 142, 143, 238, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про відмову від позову та повернення судового збору у справі № 280/2311/22 задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №280/2311/22 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету сплачений відповідно до платіжного доручення № від 09.02.2022 судовий збір в розмірі п`ятдесяти відсотків від сплаченої суми в сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; пасп. НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ); місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Ухвала у повному обсязі виготовлена та підписана 29.05.2023.

Суддя К.В.Мінаєва