Справа № 420/17167/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.

представника позивача - Панчошака О.Д.

представниці відповідача - Алексеєнко Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за правилами загального позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:

(1). Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час.

(2). Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час у розмірі 142800 (сто сорок дві тисячі вісімсот) грн.

(3). Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану частину додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік- 10 діб.

(4). Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік- 10 діб.

(5). Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (65080, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ак. Філатова, буд. 15-А, ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь період затримки з 02.08.2022 по момент винесення судом рішення з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач стверджує, що, незважаючи на те, що він знаходився на 15 добових чергуваннях, проте, відповідач протиправне не здійснив йому доплату за службу в нічний час.

Також позивач вважає що він має право на компенсацію за невикористані дні додаткові відпустки у році, в якому він звільнився, незалежно від часу набуття права на таку відпустку. Відповідач, протиправно не нарахував та не виплатив йому при звільненні компенсацію за дні невикористаної відпустки через невірне, на думку позивача, застосування відповідного законодавства.

Крім того, позивач вважає, що через невиплату при звільнені всіх належних йому сум в нього виникло право на стягнення середнього заробітку за весь період затримки.

(б) Позиція відповідача

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що позивач не залучався до добових чергувань та не ніс службу у нічний час. Тому відсутнє документальне підтвердження виконання позивачем службових обов`язків у нічний час. Таким чином, у відповідача відсутні були будь-які підстави для здійснення нарахування та виплати доплати за службу у нічний час.

Також відповідач звертав увагу, що спірні дати є періодом воєнного стану, у який відповідно до Указу Президента позивач за посилене несення служби отримував додаткову винагороду.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану частину додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік відповідач зазначив, що відповідно до чинного законодавства грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Крім того, відповідач вказував на передчасність вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки, оскільки наявний спір про розміри належних йому сум при звільненні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

08.12.2022 суд ухвалив відкрити провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

20.02.2023 суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

23.03.2023 суд задовольнив клопотання представника позивача про виклик свідків в судове засідання.

13.04.2023 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

09.05.2023 суд ухвалив відкласти судове засідання для повторного виклику свідків.

24.05.2023 суд з урахуванням тривалого розгляду справи та достатності, на його думку, у справі матеріалів щодо об`єктивного встановлення обставин, на які посилаються сторони, ухвалив відмовити в клопотанні представника позивача про повторний виклик свідків та вирішив справу по суті.

IV. Обставини, встановлені судом

Позивач проходив службу в ГУНП в Одеській області з 07.11.2015 по 01.08.2022.

Згідно з витягом з особової картки позивача за період з 01.02.2022 по 30.09.2022 позивач за несення служби за період воєнного стану за посилений варіант несення служби отримав додаткову винагороду у розмірі 159 000 грн. та додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях у розмірі 85 960 грн.

02.08.2022 позивач звільнений з служби з поліції через хворобу відповідно до наказу №1319 о/с від 01.08.2022. При звільненні відповідач сплатив позивачеві грошову компенсацію за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01 .01.2022 по день звільнення.

Як стверджує позивач, а відповідач не заперечує, станом на день звільнення невикористана частина чергової оплачуваної відпустки склала: 10 діб додаткової відпустки за 2021 рік.

У відповіді від 17.10.2022 №14/160/аз відповідач зазначає, що станом на день звільнення невикористана частина чергової оплачуваної відпустки склала: 10 діб додаткової відпустки за 2021 рік, проте правових підстав для виплати компенсації, на думку відповідача, не існує.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Зміст даних спірних правовідносин становить вирішення питання щодо проходження позивачем служби у нічний час у вказані ним дати та існування у нього права на отримання доплати за службу у нічний час, а також існування в нього права на компенсацію за невикористані дні додаткові відпустки.

Щодо права на доплату за службу у нічний час.

Так, позивач у позові зазначає, що у 2022 році заступав на добові чергування 26 та 27 лютого 2022, 05 та 06 березня 2022, 08 березня 2022, 12 та 13 березня 2022, 19 та 20 березня 2022, 26 та 27 березня 2022, 01 травня 2022, 08 травня 2022, 15 травня 2022, 22.05.2022. Таким чином, за твердженнями позивача, він знаходився на 15 добових чергуваннях, проте доплата за службу в нічний час йому відповідачем протиправно не здійснювалась.

Згідно з ч. 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до вимог наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» (далі - Наказ № 260), поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час.

Поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цього Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до фінансового підрозділу.

З огляду на матеріали справи, зокрема, з огляду на копії розстановок особового складу ВОЗДМТТО ГУНП в Одеській області у спірні дати 26.02.2022, 27.02.2022, 28.02.2022, 02.03.2022, 05.03.2022, 06.03.2022, 08.03.2022, 12.03.2022, 13.03.2022, 19.03.2022. 20.03.2022, 23.03.2022, 24.03.2022, 25.03.2022, 26.03.2022, 27.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022, 31.03.2022, 01.04.2022, 02.04.2022, 04.04.2022, 05.04.2022, з 08.04.2022 по 26.04.2022, 28.04.2022, 29.04.2022, 30.04.2022, 01.05.2022, 08.05.2022, 15.05.2022, 22.05.2022 позивач здійснював виконання функцій. При цьому суд відхиляє аргументи позивача, про те, що виконання функцій є чергуванням у нічний час, оскільки в наданих розстановках міститься графа добового чергуванням у якій зазначені інші особи, які здійснювали добове чергування у спірні дати. Прізвище позивача у цій графі відсутнє та заначене у графі щодо виконання функцій. Суд звертає увагу на те, що на вказаних документах міститься підпис позивача, що свідчить про його обізнаність з розстановками у спірні дати. Таким чином, суд вважає, що матеріали справи спростовують факт виконання позивачем у спірні дати чергування у нічний час та підтверджують виконання ним функцій, що не є тотожним чергуванню у нічний час.

При цьому суд зазначає, що виконання функцій здійснюється у робочий час, встановлений правилами внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджені наказом ГУНП в Одеській області № 177, враховуючи при цьому посилений варіант несення служби в період воєнного стану, встановлений наказом Національної поліції України № 242 від 08.04.2022 року та № 260 від 15.04.2022, якими установлено для працівників шестиденний робочий тиждень та відмінено вихідний день - суботу і святкові дні, у зв`язку із воєнною агресією російської федерації.

Крім того, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан на 30 діб.

У відповідності до положень вказаного Указу, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України постановив:

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова №168) було затверджено «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції станом на 28.02.2022 року) Кабінет Міністрів України постановив установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмірцієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Так, відповідно до постанови № 168 було встановлено додаткові винагороди поліцейським ГУНП в Одеській області, в тому числі позивачу.

Згідно з витягом з особової картки ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2022 року по 30 вересня 2022 року позивач за несення служби в період воєнного стану - посилений варіант несення служби (участь у бойових діях) отримав додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ № 168 у розмірі 159 000 гривень та додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ № 168 за безпосередню участь в бойових діях у розмірі 85 960 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, зокрема, щодо нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час (перебування на добових чергуваннях)у розмірі 476 000 грн., оскільки даний факт (перебування на добових чергуваннях) спростовується матеріалами справи.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану частину додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік -10 діб.

Так, відповідно до наказу № 1319 о/с від 01.08.2022 позивач звільнений зі служби в поліції з 01.08.2022 за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), сплативши грошову компенсацію за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01 січня 2022 року по день звільнення.

Грошова компенсація за 26 діб невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01.01.2022 року по день звільнення нарахована та виплачена у серпні 2022 року у розмірі 18930,19 грн. (з урахуванням податків).

Впродовж судового розгляду справи сторони не заперечували проти факту, що станом на день звільнення невикористана частина чергової оплачуваної відпустки склала 10 діб додаткової відпустки за 2021 рік

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон "Про відпустки" №504/96-ВР від 15.11.1996 (далі - Закон №504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР встановлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть встановлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону України "Про НАціональну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закону №580-VIII ) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку №260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Звертаючись до фактів цієї справи, сторони підтверджують, що при звільненні зі служби в поліції у позивача невикористана частина додаткової оплачуваної відпустки склала 10 діб додаткової відпустки за 2021 рік.

Таким чином, суд робить висновок про існування права у позивача на виплату компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки та відповідно про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану частину додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік- 10 діб.

Стосовно позовних вимог про зобов 'язання ГУНП в Одеській області нарахувати та витатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь період затримки з 02.08.2022 по момент винесення судом рішення.

Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст.117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки предметом даної справи є зобов`язання нарахувати належні позивачу суми, що передує їхній фактичній сплаті, а спір щодо розміру сум у цій справі відсутній, вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є передчасною та такою, через що не належить до задоволення.

VI. Судові витрати

Позивач відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану частину додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік - 10 діб.

3.Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (65080,Одеська обл., м. Одеса, вул. Ак. Філатова, буд. 15-А, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , вид. Сосницьким РВ УМВСУ в Чернігівській обл., 15.08.1996; ІПН НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за невикористану частину додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік- 10 діб.

4.У решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 29.05.2023.

Суддя Оксана БОЙКО