Справа № 380/11053/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11053/21 пров. № А/857/716/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №380/11053/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Сидор Н.Т., місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 14.06.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що досягнувши 45-річного віку звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон 213-VIII). Позивачка посилається на те, що набуття нею права на призначення пенсії підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15), яким зміни до п. «а» ст.13 Закону №1788-ХІІ щодо збільшення пенсійного віку, внесені Законом №213-VIII, були визнані неконституційними. Проте відповідач протиправно, на переконання позивачки, відмовив їй у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058- VI у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» (далі Закон №2148-VIII), яким, зокрема, підвищено вік виходу на пенсію на пільгових умовах на 5 років.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.01.2021 № 65 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, з врахуванням висновків, викладених судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що згідно до записів у трудовій книжці та наказів про прийняття мене на роботу, відсутні відомості, що вона прийнята на відповідні посади з неповним робочим днем, а свідчать про те, що вона прийнята на роботу з повним робочим днем, посади, на яких працювала набирач скломаси та складальник скломаси входять до переліку робочих місць, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню за Списком№1, та які обґрунтовано підтверджені проведеними атестаціями робочих місць вказаних професій. Зазначає, що якщо б працювала таВАТ « Пісочнянський склозавод» та філії «Пісочне» ТзОВВКФ «Декор» на вказаних посадах не повний робочий, то проведення атестації робочого місця не підтвердило б право на пільгове пенсійне забезпечення. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням №65 від 05.01.2021 відмовило позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до пп.1 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з підстав відсутності у позивачки пільгового стажу та недосягнення пенсійного віку.

Позивачка не погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.01.2021 №65, вважає його протиправним та просить скасувати.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що у даній справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу позивачки період роботи на посаді набирача скломаси на ВАТ «Пісочнянський склозавод» з 07.09.2004 по 21.08.2007, складальником скломаси у філії «Пісочне» товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Декор» з 19.12.2007 по 10.02.2008, з 15.09.2009 по 09.05.2011, з 21.07.2011 по 29.11.2011 як такі, що відносяться до робіт із шкідливими і важкими умовами праці Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та призначити з 25 грудня 2020 року пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до положень пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років і 6 місяців на зазначених роботах, як норми прямої дії згідно рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), то колегія суддів зазначає наступне.

Для зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу потрібно підтвердити, що виконані всі умови, зазначені в п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 , а саме: зайнятість у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня (час простою, відпустки без збереження заробітної плати, тощо до пільгового стажу не зараховуються); виконувана робота відповідає Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України; підтвердження пільгової роботи результатами атестації робочих місць.

Як встановлено судом, згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та доданими документами, позивачка працювала: 07.09.2004-21.08.2007 складальником скломаси цеху №1(виробітки скловиробів) у Філії «Пісочне» ТОВ ВКФ «Декор»; 19.12.2007-10.02.2008 складальником скломаси в цеху виробітки скловиробів у Філії «Пісочне» ТОВ ВКФ «Декор»; 15.09.2009-09.05.2011 складальником скломаси у Філії «Пісочне» ТОВ ВКФ «Декор»; 21.07.2011-29.11.2011 складальником скломаси у Філії «Пісочне» ТОВ ВКФ «Декор».

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків №1,2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У спірні періоди роботи позивачки на посаді складальника скломаси з 07.09.2004 по 21.08.2007; з 19.12.2007 по 10.02.2008; з 15.09.2009 по 09.05.2011, з 21.07.2011 по 29.11.2011 був чинний Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

У частині 1 Розділу XV «Виробництво скла та виробів зі скла. Виробництво керамічних та фарфоро-фаянсових виробів» вказаного Списку №1 передбачена посада складальника скломаси.

У матеріалах справи містяться документи на підтвердження проведення атестації робочих місць, зокрема, наказ №7-В від 30.07.2001 «Про завершення атестації робочих місць за умовами праці» (до якого додано Перелік робочих місць, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по списку №1, №2); наказ №14-В від 30.05.2006 (до якого додано перелік робочих місць, виробництв, робіт і посад, працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, №2); наказ №18 від 23.05.2011 «Про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці» (до якого додано висновок №2841 про результати експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці у Філія «Пісочне» ТОВ ВКФ «Декор»).

Як встановлено судом, п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-ХІІ не передбачає як умову зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу подання уточнюючої довідки про підтвердження пільгового характеру роботи, відтак суд вірно відхиллено аргументи відповідача щодо необхідності надання вказаної довідки.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачкою не додано інші первинні документи, які б підтверджували зайнятість позивачки на роботах зі шкідливими і важкими роботами протягом повного робочого дня в ТОВ ВКФ «Декор», суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону України №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній установлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування списків №1,2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж установлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнювальні довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вже зазначалось судом, однією з умов зарахування певної роботи зі шкідливим і важкими умовами праці до пільгового стажу є підтвердження зайнятості особи у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня.

Трудова книжка та інші документи, які надані позивачкою, не підтверджують її зайнятість на відповідній роботі протягом повного робочого дня. Також у матеріалах справи не міститься уточнюючих довідок від підприємства.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відсутність відомостей про зайнятість у шкідливих умовах праці повний робочий день у спірні періоди унеможливлює підтвердження права позивачки на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Абз. 4 п. 1.9 Порядку 22-1 передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу).

Виходячи з аналізу вказаної норми, суд наголошує, що, реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви та доданих до неї документів, а у випадку їх невідповідності вимогам законодавства, письмово повідомляти заявника про те, які документи необхідно подати додатково.

Однак з матеріалів справи слідує, що відповідач не здійснив дій, спрямованих на отримання відомостей щодо характеру виконуваної позивачкою роботи, зокрема щодо її зайнятості на відповідній роботі протягом повного робочого дня, а лише вказав у оскаржуваному рішенні про «відсутність інших первинних документів, які б підтверджували зайнятість заявниці на роботах зі шкідливими і важкими роботами протягом повного робочого дня в ТОВ ВКФ «Декор».

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про частково задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 05.01.2021 №65 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, з врахуванням висновків, викладених судом у рішенні.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №380/11053/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький