Справа № 400/2597/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 р. Справа № 400/2597/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів:1. Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54000, 2. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), пр. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056
третя особа:Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, вул. Мала Морська, 19, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання дій неправомірними,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач 1), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо невиконання рішенням Миколаївського окружного суду від 02.09.2022 року у справі № 400/2973/22, яким визнано протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому частиною п`ятою пункту 22 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2022 рік та зобов`язано Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як особі з інвалідністю внаслідок війни 3-ї групи за 2022 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, що становить 10147,00 грн.

Ухвалою від 24.03.2023 року суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст. 287 КАС України, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавчий лист по справі № 400/2973/22, виданий Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов`язання Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2022 рік, яке боржником залишається не виконаним, а відповідачем не вжито всіх необхідних заходів забезпечення виконання рішення суду. Через невжиття відповідачем всіх необхідних заходів, його дії є неправомірними та такими що порушують вимоги чинного законодавства.

Ухвалою від 26.05.2023 року суд залучив в якості відповідача відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач 2, Відділ ПВР).

Відповідач 2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що у своїй позовній заяві Позивач не зазначає яких саме дій не вжито державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, а зміст позовної заяви зводиться до цитування положень діючого законодавства. В свою чергу, Відповідач вважає, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївські області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вжито усіх дій визначених ст. 63 Закону України Про виконавче провадження у межах своїх повноважень, та у спосіб визначений чинним законодавством, а доводи позивача щодо бездіяльності є безпідставними та необґрунтованими.

Третя особа пояснення суду не надала.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 року у справі №400/2973/22 визнано протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому частиною п`ятою пункту 22 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2022 рік та зобов`язано Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як особі з інвалідністю внаслідок війни 3-ї групи за 2022 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, що становить 10147,00 грн.

Відділом ПВР постановою від 06.02.2023 року відкрито виконавче провадження №70691092 з примусового виконання рішення суду. Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2023 року № 70691092 зобов`язано боржника надати докази виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Також, 06.02.2023 року державним виконавцем Відділу ПВР винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 200,00 грн. та постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 26000,00 грн.

21.03.2023 року державним виконавцем складено акт щодо не надходження документів про повне або часткове виконання рішення суду боржником, у строк визначений ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

21.02.2023 року державним виконавцем Відділу ПВР, на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», в межах виконавчого провадження № 70691092 винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду.

Також, 21.02.2023 року за вих. № 3744 на адресу директора Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради Сергію Васильченко направлено вимогу державного виконавця.

28.02.2023 року на адресу Відділу ПВР надійшла інформація Боржника від 23.02.2023 за №189/09.01-3, відповідно до якої останній повідомляє про відсутність коштів передбачених бюджетом для виконання рішення суду на користь ОСОБА_1 .

Листом від 06.03.2023 року боржником повідомлено, про часткове виконання рішення суду, про те виплата нарахованих коштів не здійснена у зв`язку з відсутністю коштів.

04.04.2023 року державним виконавцем Відділу ПВР на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», в межах виконавчого провадження № 70691092, винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн. за невиконання рішення суду.

24.04.2023 року за вих. № 10300 рекомендованим листом (номер поштового відправлення 210) на адресу Відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України.

Позивач неодноразово направляв звернення відповідачу 1 щодо отримання інформації про хід виконавчого провадження.

Позивача повідомлено про надходження до відповідача листів, в яких зазначено про відсутність коштів у боржника за виконавчим провадженням на виплати за судовим рішенням та додано листи боржника.

Вважаючи, що рішенням Миколаївського окружного суду від 02.09.2022 року у справі № 400/2973/22 відповідачем 1 не виконано, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, 2)надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідачі зобов`язані вживати передбачені Законом № 1404 заходи примусового виконання рішень і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Вчинення дій, визначених ст. 63 Закону № 1404, як то, накладення штрафу, направлення повідомлення до правоохоронних органів вживаються державним виконавцем у разі невиконання боржником без поважних причин рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вчинено дії передбачені Законом № 1404 для виконання рішення суду у справі № 400/2973/22, а саме відповідачем накладались штрафи за невиконання рішення суду, направлялись звернення до керівника органу (боржника) та до правоохоронних органів.

При цьому, суд вважає за необхідне, також зауважити наступне:

Здійснюючи примусове виконання судових рішень зобов`язального характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Обов`язок виконання рішення зобов`язального характеру покладається на боржника- Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради.

Боржник повідомив державного виконавця, що виконати рішення суду неможливо, оскільки відсутні кошти.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Боржник у виконавчому провадженні повідомив державного виконавця, що невиплата в повному обсязі стягнутих за рішенням суду сум зумовлена не недбалістю боржника чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а власне відсутністю фінансуванням витрат на виплату цих пенсій.

Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 18.06.2019 року у справі № 826/721/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, з листів боржника вбачається, що ним не виконано рішення суду через відсутність бюджетних асигнувань, ОСОБА_1 внесений до списку осіб сплата коштів яким передбачена державним бюджетом для забезпечення виконання рішень суду, кошти на виплату заборгованості ще не виділялись, рішення буде виконано з надходженням коштів.

Відтак, суд констатує, що невиконання рішення зумовлене не недбалістю боржника чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а власне відсутністю фінансуванням на здійснення цих виплат.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача 1 щодо невиконання рішення суду, але протиправність дій відповідача повинна полягати в тому, що він не виконує обов`язки, які на нього покладені відповідно до вимог чинного законодавства або діє всупереч наділених повноважень, що призвело до невиконання рішення суду, що протирічить конституційним принципам, тому повинен бути встановлений судом причинно-наслідковий зв`язок між діями-бездіяльністю державного виконавця та невиконанням рішення суду, але такого зв`язку судом не було встановлено. Рішення суду не виконано не в зв`язку з протиправністю дій відповідача, а в зв`язку з відсутність коштів у боржника виконавчого провадження.

Позивач у позові не зазначив, які саме відповідач повинен вчинити дії, які будуть сприяти тому, що боржник у виконавчому провадженні отримує кошти, які будуть спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач не довів суду, що дії відповідача є протиправними, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 134, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (вул. 8 Березня, 107, м. Миколаїв, 54000) та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр. Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056, ), за участю третьої особи Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул. Мала Морська, 19, м. Миколаїв, 54001, ) про: визнання неправомірними дій Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо невиконання рішенням Миколаївського окружного суду від 02.09.2022 року у справі № 400/2973/22, яким визнано протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому частиною п`ятою пункту 22 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2022 рік та зобов`язано Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як особі з інвалідністю внаслідок війни 3-ї групи за 2022 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, що становить 10147,00 грн. відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.05.2023 року.

Суддя О.В. Малих