Справа № 240/2537/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/2537/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дії щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії та зобов`язання з 12.07.2022 року провести перерахунок та виплату пенсії без застосування обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову Позивач зазначає, що є пенсіонером відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та перебуває на обліку у Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 року у справі №240/1789/22 Відповідача зобов`язано з 27.11.2021року здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії Позивача, передбачене ст.39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Разом з тим, при проведенні такого перерахунку пенсії, на думку Позивача, Відповідач не врахував, що пенсія Позивачу призначена до 01.01.2016року, а тому з 12.07.2022року протиправно застосував обмеження максимального розміру пенсії. На звернення Позивача Відповідач листом від 16.12.2022 року відмовив у виплаті пенсії без обмеження максимального її розміру.

Ухвалою від 02.03.2023 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що Позивач перебуває на обліку та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Відповідач вважає, що застосування максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність зумовлено вимогами Закону України від 08.07.2011 N 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в Збройних силах України, в тому числі щодо порядку перерахунку таких пенсій, регулюються правовими нормами Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено, що Позивач перебуває на обліку у Відповідача та отримує пенсію, призначену саме відповідно до Закону № 796-XII, як особа з другою групою інвалідності.

Доводи Позивача щодо призначення та виплати йому пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" є безпідставними.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 року у справі №240/1789/22 Відповідача зобов`язано з 27.11.2021року здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії Позивача, передбачену ст.39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Судом встановлено, що в результаті такого перерахунку розрахунковий розмір пенсії Позивача на даний час становить 28138,10грн., в тому числі:

- основний розмір пенсії - 14358,50грн.;

- підвищення до пенсії особи, що належить до другої групи інвалідності з числа ліквідаторів аварії на ЧАЕС - 379,60грн.;

- доплата за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення - 13000,00грн.

Вказані обставини підтверджені дослідженою судом копією розрахунку пенсії Позивача станом на 01.12.2022року, долученої до позову.

Разом з тим, Відповідачем виплата Позивачу з 01.07.2022року здійснюється лише в розмірі 20270,00грн., тобто з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Як зазначено у відзиві на позов та в листі Відповідача від 16.12.2022року, застосування максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, зумовлено вимогами Закону України від 08.07.2011 N 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон N 3668-VI), в редакції Закону N 911-VIII, та Закону України 27 березня 2014 року N 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон N 1166-VII).

Такі доводи та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області в повній мірі ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, приписами статті 2 Закону N 3668-VI, в редакції Закону N 911-VIII, передбачено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), окрім іншого, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічно Законом N 3668-VI були внесені зміни до ст.43 Закону N 2262-XII, які передбачали, що "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність";

Більш того, вказану частину, яка в подальшому стала частиною сьомою, ст.43 Закону N 2262-XII Законом N 911-VIII доповнено другим реченням, а саме "тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Правові норми Закону N 3668-VI набрали чинності з 01.10.2011року, а правові норми Закону N 911-VIII набрали чинності з 01.01.2016року.

Суд враховує доводи Позивача, що вказані правові норми (в цілому) ч.7 ст.43 Закону N 2262-XII, що набули чинності відповідно до Закону N 3668-VI та Закону N 911-VIII, були предметом судового розгляду Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (справа № 1-38/2016).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 обидва речення частини сьомої статті 43 Закону N 2262-XII визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з дня набрання чинності вказаного рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 обмеження пенсій, призначених відповідно до положень Закону N 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, є неконституційними.

Разом з тим, суд враховує, що Позивачу пенсія у відповідності до вимог зазначеного Закону N 2262-XII не призначалася і, відповідно не виплачується.

Тобто, у Позивача відсутні права, передбачені Законом N 2262-XII, у спірних відносинах, а тому вони не можуть бути порушеними і судовому захисту не підлягають.

Як вже зазначалося, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 року у справі №240/1789/22 Відповідача зобов`язано з 27.11.2021року здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії Позивача, передбачену ст.39 Закону № 796-XII у розмірі, що сумарно становила 13000,00грн.

Саме нарахування вказаного підвищення до пенсії Позивача, передбаченого ст.39 Закону № 796-XII, призвело до сумарного збільшення його (Позивача) пенсійних виплат до 28138,10грн., що сумарно перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, в позові не наведено жодних доводів щодо відсутності законодавчих обмежень розмірів пенсійних виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судовій витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк