Справа № 160/13895/22
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/13895/22
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 (суддя Серьогіна О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними рішення та дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила суд визнати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за № 54 від 15 липня 2022 року неправомірним; визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області неправомірними в частині не зарахування стажу згідно поданих документів та невиплати ОСОБА_1 пенсії з моменту її звернення про призначення пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період страхового стажу, який дає право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: врахувати період роботи в колгоспі з 05.05.1989 року по 31.10.1993 роки, зарахувати в стаж роботи ОСОБА_1 часу догляду за постраждалою дитиною до досягнення нею 12 років (на двох дітей), з моменту звернення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за № 54 від 15 липня 2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, з урахуванням висновків суду в даній справі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі з 05.05.1989 року по 31.10.1993 року, оскільки відсутні відомості про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві. Період догляду за дитиною з 01.01.2002 року по 09.07.2005 року також не зарахований до страхового стажу, оскільки відсутні довідка органів праці та соціального захисту про отримання допомоги по догляду за дитиною та індивідуальні відомості на застраховану особу за 2005 рік.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 08.07.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою №1243 та доданими до неї документами на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

За результатами опрацювання заяви за принципом екстериторіальності, 15.07.2022 року Головним управлінням ПФУ в Донецькій області прийнято рішення № 54, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон України №1788-XII).

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1058 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058.

Так, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону №796 право на пенсію із зниженням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема:

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років;

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно пункту 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ право на пенсію мають за наявності відповідного стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, а саме 24 роки у разі набуття права на пенсію у 2022 році.

Згідно з частиною 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язковедержавне пенсійне страхування" положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону «Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», якщо не обумовлене інше.

Під час визначення права на пенсію осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно виходити з того, що застосування початкової величини зниження пенсійного віку обов`язковою умовою є проживання чи робота на забрудненій території у період від 26 квітня по 31 липня 1986 року незалежно від тривалості періоду, а також те, що станом на 1 січня 1993 року особа повинна прожити (відпрацювати) певний період, який відповідає цій зоні радіоактивного забруднення.

Як встановлено матерівлвми справи, після досягнення позивачем 55 років, 08.07.2022 року звернулася до відповідача з заявою №1243 про на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

При зверненні позивачем було долучено, довідку Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Пнівненського Старостинського округу № 13 від 20.06.2022 року №766, з якої вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала і була зареєстрована з 24.07.1967 року по 09.11.1993 року, з 31.03.1994 року по 04.01.1999 року в с. Волиця, Камінь-Каширського району, Волинської області, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії відповідно до ст. 14 (п.3) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач відмовивив позивачу у зв`язку з недостатністю страхового стажу (позивачу до страхового стажу зараховано 7 років 2 місяці 2 дні, при необхідних 24 роках). До страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі з 05.05.1989 року по 31.10.1993 року, оскільки відсутні відомості про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві. Період догляду за дитиною з 01.01.2002 року по 09.07.2005 року також не зарахований до страхового стажу, оскільки відсутні довідка органів праці та соціального захисту про отримання допомоги по догляду за дитиною та індивідуальні відомості на застраховану особу за 2005 рік.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 05.05.1989 року по 31.10.1993 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 01.10.1985 року позивач в період з 05.05.1989 року по 31.10.1993 року (записи №10-11) працювала в колгоспі «Правда» Камінь-Каширського району Волинської області.

У трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні відомості про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві.

Ч. 1 ст. 101 Закону №1788 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як вірно зазначено судом перої інстанції, відповідач не здійснив запитів до колгоспу «Правда» Камінь-Каширського району Волинської області або архівних установ з метою отримання відомостей про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві ОСОБА_1 .

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною з 01.01.2002 року по 09.07.2005 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 13 ст.30Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року передбачено зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Згідно зі свідоцтвами про народження дітей серія НОМЕР_2 від 09.12.1989 року та серія НОМЕР_3 від 06.08.2002 року, син позивачки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, діти позивачки належать до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи та мають відповідні посвідчення, що сторонами не заперечується.

Статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджується відповідним посвідченням, наявність якого надає право користування пільгами, встановленими Законом №769-ХІІ (ст. 65 Закону №796-XII).

Отже, нормами чинного законодавства гарантовано право на зарахування до стажу роботи одного з батьків дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею 12-річного віку.

Таким чином, питання щодо зарахування періоду догляду за дітьми до 12 років відповідачем взагалі досліджено не було.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за № 54 від 15 липня 2022 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області -залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2022- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова