Справа № 260/2452/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/2452/22 пров. № А/857/3726/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року, ухвалене суддею Микуляк П.П. у м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 260/2452/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії через хворобу з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (поліції) до грошового забезпечення, тобто в розмірі 56% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату з 30.04.2021 року пенсії через хворобу, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (поліції) до грошового забезпечення в розмірі 56 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років, з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, до грошового забезпечення, тобто в розмірі 56 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 з 30.04.2021 року пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням відсотків, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, до грошового забезпечення, тобто в розмірі 57 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який звільнений зі служби в поліції через хворобу, має право на пенсію у розмірі 56 відсотків його грошового забезпечення. Водночас, відповідач неправомірно призначив її у розмірі 51 відсоток грошового забезпечення.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає те, що призначив пенсію позивачу, на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як такому, що має 26 років вислуги в органах внутрішніх справ.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач звільнений зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (через хворобу), відповідно до наказу № 97о/с від 28.04.2021 року.

Вислуга років на день звільнення: стаж служби в поліції - 23 роки 02 місяці 25 днів; загальний трудовий стаж - 26 років 00 місяців 06 днів.

30.04.2021 року позивачу призначена пенсія відповідно до п. «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 51% відповідних сум грошового забезпечення.

07.12.2021 року позивач звернувся з заявою до відповідача про здійснення перерахунку та подальшої щомісячної виплати пенсії за вислугу років з врахуванням 5 відсотків до грошового забезпечення внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Листом від 14.01.2022 року № 164-6591/Г-02/8-0700/22 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії у більшому відсотковому розмірі від грошового забезпечення, через відсутність підстав.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Згідно з пунктами а та б статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається:

а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

б) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Апеляційний суд встановив, що позивач на день звільнення з поліції (28.04.2021 року) досяг 45-річного віку мав стаж служби в поліції - 23 роки 02 місяці 25 днів; загальний трудовий стаж - 26 років 00 місяців 06 днів.

Вказані обставини сторони не заперечують.

Отже, на час звернення із заявою про призначення пенсії позивач мав право на призначення пенсії за п. б статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» оскільки:

- позивач звільнений зі служби після 1 жовтня 2020 року і на день звільнення не мав вислуги 25 календарних років і більше (стаж служби в поліції - 23 роки 02 місяці 25 днів), тому не набув права на призначення пенсії за п. а статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

- позивач є особою, зазначеною у пункті б статті 12 цього Закону (особою начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейським), досяг на день звільнення зі служби 45-річного віку, мав 25 років і більше страхового стажу, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції (п. б)

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Тобто, для призначення позивачу пенсії в розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, на підставі, пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» необхідне дотримання наступних умов:

- наявність права на пенсію за пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у випадку позивача це право пов`язано із наявністю 25 календарних років вислуги).

- наявність вислуги 20 років і більше (у випадку позивача, з огляду на попередню умову наявність 25 календарних років вислуги, у той час як для інших категорій осіб може бути і менша тривалість вислуги)

- звільнення зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Апеляційний суд встановив, що на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, умова щодо наявності у позивача права на пенсію за пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (наявність 25 календарних років вислуги) дотримана не була.

Таким чином, станом на 30.04.2021 року позивач не мав права на призначення пенсії в розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, оскільки мав 23 календарних років 02 місяці 25 днів вислуги замість необхідних 25 календарних років.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

Як вище встановив суд, позивач набув право на пенсію за п. б статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому відповідач підставно визначив розмір пенсії позивача відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що правова позиція Верховного Суду у постанові від 06.04.2022 року по справі № 461/1316/17 не є релевантною до вказаних правовідносин, оскільки стосується спорів пов`язаних із невідповідністю військово - медичних документів (свідоцтва про хворобу) п. 2 ч. 1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», що стало підставою для відмови особі у призначенні бажаного розміру пенсії.

Враховуючи те, що позивач станом на 30.04.2021 року не мав права на призначення пенсії в розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, оскільки мав 23 календарних років 02 місяці 25 днів вислуги замість необхідних 25 і відповідач підставно визначив розмір пенсії позивача відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» апеляційний суд приходить до переконання в тому, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права судом першої інстанції, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року в справі № 260/2452/22 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 24.05.2023 року