Справа № 160/9762/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року Справа № 160/9762/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Виконавчого комітету Нікопольської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у ВП №68872309, -

УСТАНОВИВ:

04.05.2023р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) Виконавчий комітет Нікопольської міської ради звернувся з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Ус Віти Олегівни у виконавчому провадженні ВП №68872309 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він не погоджується із оспорюваною постановою, вважає її протиправною, прийнятою без урахування всіх обставин справи та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, в даному випадку, причиною невиконання судового рішення у справі № 182/6337/20 слугували наступні обставини: наявність обмежень, встановлених п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану»; наявність обмежень, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»; наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27.07.2022 № 169 «Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75»; наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією»; нормами чинного законодавства не передбачено видалення відомостей з Єдиного державного реєстру про попереднього керівника юридичної особи без внесення змін щодо призначення нового керівника (роз`яснення Міністерства юстиції України № 12856/4282-9-23/19.1.4 від 02.02.2023). В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанову Верховного Суду від 20.05.2021р. у справі №420/5465/18 (а.с.1-6).

Ухвалою суду від 17.05.2023р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 29.05.2023р. згідно до ч.2, ст.12, ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача до 25.05.2023р. включно надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.70).

Відповідач, у строки встановлені ухвалою суду від 17.05.2023р., відзиву на позов та докази в обґрунтування відзиву суду не надав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач отримав засобами електронного зв`язку та в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 17.05.2023р. відповідно до вимог ст.ст. 124, 126, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується електронним повідомленням та довідкою про доставку електронного листа, наявними в матеріалах справи (а.с.73,74).

У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частинами 1, 2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Факт направлення 17.05.2023р. засобами електронного зв`язку ухвали про відкриття провадження у даній справи та призначення справи до розгляду, підтверджується наявними у справі електронним повідомленням та довідкою про доставку електронного листа (а.с.73-75).

Отже, учасники справи є повідомленими про дату та місце розгляду справи у встановленому порядку згідно ч.2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, рішення у даній справі приймається 29.05.2023р., тобто у межах строку визначеного ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.10.2021 року, яке набрало законної сили 01.11.2021р., позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс», Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання трудових відносин припиненими було задоволено та, зокрема, зобовґязано Виконавчий комітет Нікопольської міської ради виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про Левандовського Віктора Леонідовича як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» та як представника (особи, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори) (а.с.12-15).

Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року у справі №182/6337/20 замінено неналежного Відповідача відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців Нікопольської міської районної державної адміністрації на належного - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

01.04.2022р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, на підставі вищенаведеного рішення, було видано виконавчий лист у справі №182/6337/20, за яким:

- зобов`язано Виконавчий комітет Нікопольської міської ради виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про Левандовського Віктора Леонідовича як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» та як представника (особи, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори) (а.с.9,20,32,36-37).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.04.2022р. було відкрито виконавче провадження ВП №68872309 за вищевказаним виконавчим листом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області №182/6337/20 від 01.04.2022р. та надано боржнику 10 робочих днів з моменту винесення даної постанови для виконання рішення суду, що підтверджується змістом копії вказаної постанови (а.с.20-21).

Листом №1122/22 від 18.05.2022р. Виконавчий комітет Нікопольської міської ради повідомив державного виконавця про відсутність правової та технічної можливості виключення відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, так як передбачена заборона державному реєстратору Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на проведення реєстраційних дій державна реєстрація на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.22-23).

В подальшому, державним виконавцем на адресу позивача направлялися вимоги щодо необхідності повідомлення про заходи, які вживаються з метою фактичного виконання вимог зазначеного вище виконавчого документа, на які позивачем надавалися відповіді, які містяться у відповідних листах (а.с.32,33,36-38).

Окрім того, 20.12.2022 позивачем було направлено лист №2597/22 до Міністерства юстиції України про надання роз`яснення щодо алгоритму дій державного реєстратора з внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про виключення директора ТОВ «Альфа-А Плюс» без внесення даних щодо іншого керівника (а.с.34-35).

Листом Міністерства юстиції України №12856/4282-9-23/19.1.4 від 02.02.2023 позивачеві надані наступні роз`яснення: юридична особа не може існувати без виконавчого органу (керівника). Нормами чинного законодавства не передбачено видалення відомостей з Єдиного державного реєстру про попереднього керівника юридичної особи без внесення змін щодо призначення нового керівника. Водночас, в разі відсутності в Єдиному державному реєстрі відомостей про обрання нового керівника у зв`язку зі звільненням попереднього, державний реєстратор, застосовуючи приписи ст. 25 Закону про реєстрацію, має можливість в цьому випадку шляхом проведення реєстраційних дій «Судове рішення (зміна атрибуту)» внести інформацію про рішення Нікопольського міськрайонного суду від 13.10.2021 № 182/6337/20 щодо припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Альфа-А Плюс» у вкладку «Наявність обмежень щодо представництва», яка знаходиться у блоці відомостей про керівника юридичної особи.

Відповідно до цього роз`яснення внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру не є підставою для виключення відомостей з Єдиного державного реєстру про керівника юридичної особи, оскільки зміна відомостей в Єдиному державному реєстрі про керівника юридичної особи має здійснюватися лише з підстав та в порядку, визначеному Законом про реєстрацію (а.с.40-42).

13.04.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус В.О. у виконавчому провадженні ВП №68872309 винесено постанову про накладення на Виконавчий комітет Нікопольської міської ради штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця, що підтверджується змістом копії відповідної постанови (а.с.9-11).

Правомірність прийняття оскаржуваної постанови від 13.04.2023р. у виконавчому провадженні ВП №68872309 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. є предметом розгляду у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.13 Закону №1404 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Нормами ст.63 Закону №1404 передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404 передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Тобто, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз зазначених норм у сукупності дає підстави для висновку, що під час виконання судових рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення державний виконавець повинен перевірити виконання рішення боржником та у разі його не виконання боржником без поважних причин виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

При цьому, накладення на боржника штрафу можливе лише у разі невиконання рішення боржником без поважних причин, тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення та обов`язок встановлення відсутності поважних причин не виконання судових рішень покладено саме на державного виконавця.

Поважними, у розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні оголошено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє і на момент прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» державна реєстрація проводиться, зокрема, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, адміністративно-територіальна одиниця яких не належить до територій, на яких ведуться активні бойові дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» внесено певні обмеження та заборони на територіях, де ведуться активні бойові дії, а саме: діяльність державних реєстраторів, функціонування Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2022р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №68872309 за виконавчим листом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області №182/6337/20 від 01.04.2022р. за яким зобов`язано Виконавчий комітет Нікопольської міської ради виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про Левандовського Віктора Леонідовича як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» та як представника (особи, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори), що підтверджується змістом копії вказаної постанови (а.с.20-21).

Разом з тим, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27.07.2022 № 169 Нікопольську міську територіальну громаду було включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Відповідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Нікопольську міську територіальну громаду включено до переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії.

Про вказані обставини позивач повідомляв відповідача листом від 18.05.2022р. (а.с.22-23,).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем (боржником) вживаються заходи направлені на фактичне виконання вищезазначеного виконавчого документа шляхом направлення відповідних листів та запитів до Міністерства юстиції України та до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (а.с.34-35,40-42,44-46), про що державного виконавця повідомлено додатково листом від 27.04.2023р. (а.с.47-49).

З аналізу наведених правових норм та встановлених судом обставин справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки в умовах воєнного стану та включення Нікопольської міської територіальної громади до переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії, державному реєстратору Виконавчого комітету Нікопольської міської ради заборонено проведення реєстраційних дій державна реєстрація на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також і враховуючи, що позивачем (боржником) вживаються заходи направлені на фактичне виконання вищезазначеного виконавчого документа шляхом направлення відповідних листів та запитів, зокрема, до Міністерства юстиції України, а тому, в даному випадку, невиконання позивачем судового рішення щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» та як представника, не може бути визнано невиконанням судового рішення без поважних причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у державного виконавця в спірному випадку були відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі ст. 75 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 10.09.2019р. у справі №0840/3476/18, від 07.11.2019р. у справі №420/70/19, від 15.04.2020р. у справі №811/1324/18, від 15.05.2020р. у справі №812/1813/18, від 09 грудня 2020 року у справі №522/19758/18 та від 31.05.2022р. у справі №360/940/20.

За приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду ані відзиву на позов, ані жодних належних, достатніх і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття оспорюваної постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП №68872309 від 13.04.2023р. за невиконання судового рішення, оскільки з урахуванням наведених встановлених судом обставин, аналізу вищенаведених норм Закону №1404 та вищенаведеної позиції Верховного Суду, відповідачем не підтверджено жодними належними та допустимими доказами факт невиконання позивачем рішення суду без поважних причин та з урахуванням вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваної постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП №68872309 від 13.04.2023р., суд приходить до висновку, що приймаючи оспорювану постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, слід дійти висновку, що, прийнявши вищенаведену оспорювану постанову, відповідач допустив порушення прав та інтересів позивача, а тому такі порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною та скасування оспорюваної постанови.

При прийнятті даного рішення, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, та приймаючи до уваги наявність обґрунтованих підстав для задоволення даного адміністративного позову повністю, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно платіжної інструкції №298 від 01.05.2023р. у розмірі 2684 грн. 00 коп. (а.с.7,69).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 268-287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Виконавчого комітету Нікопольської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу у ВП №68872309 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Ус Віти Олегівни від 13.04.2023р. у виконавчому провадженні ВП №68872309 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (п`ять тисяч сто гривень 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) (49027, м. Дніпро, пр-т Яворницького Дмитра, будинок 21А; ) на користь Виконавчого комітету Нікопольської міської ради (53213, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд.3; ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення відповідно до вимог статті 295, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва