Справа № 380/2390/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2390/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Каверін Сергій Миколайович, звернувся до суду з позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2017 року по день фактичної виплати 22.12.2021;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2017 року по день фактичної виплати 22.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при звільненні з військової служби 25.01.2019 відповідач не здійснив з ним повного розрахунку, не виплативши індексації грошового забезпечення. На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі № 380/12109/21 відповідач 22.12.2021 нарахував та виплатив 85 907 грн 81 к. індексації грошового забезпечення за період з лютого 2017 року по лютий 2019 року. Враховуючи наявність факту несвоєчасності виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, стверджує що він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 11.12.2020 у справі № 200/10820/19-а вказує, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за результатами якої власник чи уповноважений орган може задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію або відмовити у її виплаті. Вважає, що тільки в разі відмови власника або уповноваженого органу виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання виплатити відповідну компенсацію. Оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, то підстав для такого нарахування немає. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича О.М. від 04.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №380/2390/22

Відповідачем 18.03.2022 (вх. №21319) подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 29.03.2022 зупинено провадження у справі до закінчення дії в Україні воєнного стану.

Представником позивача 27.04.2023 подано клопотання про поновлення провадження у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2023 справу №380/2390/22 передано для розгляду судді Хомі О.П.

Ухвалами суду від 01.05.2023 справу прийнято до провадження і вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також поновлено провадження у справі №380/2390/22.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.

Відповідно до витягу із наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.01.2019 №31-ОС по особовому складу ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Згідно витягу з наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 11.02.2019 №65-ос по особовому складу ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Неповнота відповідачем розрахунку при звільненні, а саме не виплата індексації грошового забезпечення зумовила оскарження такої в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі №380/12109/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково шляхом визнання протиправною бездіяльності Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з лютого 2015 року по 15.02.2019 та зобов`язано Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з лютого 2015 року по 15.02.2019.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі №380/12109/21 апеляційну скаргу позивача задоволено, а рішення суду від 06.10.2021 у справі №380/12109/21 скасовано в частині вимог, в задоволенні яких було відмовлено:

визнано протиправними дії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з лютого 2017 року по лютий 2018 року включно з урахування листопада 2015 року як базового місяця;

зобов`язано Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з лютого 2017 року по лютий 2018 року включно з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, із урахування виплачених сум;

визнано протиправною бездіяльність Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по 15 лютого 2019 року з урахування абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, виходячи з суми індексації у березні 2018 року, визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу;

зобов`язано Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по 15 лютого 2019 року з урахування абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, виходячи з суми індексації у березні 2018 року, визначеної з урахуванням розміру підвищення доходу і розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі №380/12109/21, відповідачем 22.12.2021 нарахована та виплачена на картковий рахунок позивача індексація у сумі 85 907 грн 81 к.

Несвоєчасність виплати відповідачем грошового забезпечення у виді індексації призвела до втрати частини доходів та зумовила звернення до суду з цим позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III (далі - Закон №2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, до яких входить і сума індексації грошових доходів громадян.

Згідно із статтею 3 Закону №2050-IIІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктами 1-3 Порядку №159 визначено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової

допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 у справі № 465/322/17.

Крім того, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19 Верховний Суд зазначив: «[… ] Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.»

Судом встановлено, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі №380/12109/21 відповідачем 16.12.2021 нарахована та виплачена на картковий рахунок позивача індексація грошового забезпечення за період з лютого 2017 по лютий 2019 року у розмірі 85 907 грн 81 к., що підтверджується довідкою AT КБ «ПРИВАТБАНК» від 14.01.2022 №JAM8B0JTC490J1K3.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем та свідчать про несвоєчасність повного розрахунку при звільненні позивача з військової служби.

Порушення відповідачем строків повного розрахунку у вигляді несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення зумовлює наявність у позивача права на компенсацію втрати частини індексації грошового забезпечення.

Суд зауважує, що компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (нарахованої індексації), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти виплачені в результаті нарахування індексації та відновлення прав позивача, порушених при виплаті грошового забезпечення у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ.

Саме такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №159/1615/17, від 29.04.2020 у справі №420/2093/16-а, від 16.12.2020 у справі №521/21718/16-а, від 23.12.2020 у справі № 640/7975/15-а, від 21.09.2022 у справі №816/1627/18 та враховано судом при розгляді цієї справи.

Оскільки індексацію грошового забезпечення з лютого 2017 по лютий 2019 року у сумі 85 907 грн 81 к. позивачу остаточно було виплачено 22.12.2021, то задоволенню підлягають позовні вимоги за період з лютого 2017 року по день фактичної виплати 22.12.2021.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження правомірності своєї поведінки.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що порушення строків нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за весь час затримки з лютого 2017 року по 22.12.2021 призвела до втрати позивачем частини доходу та свідчить про бездіяльність, яка не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушує майнові права позивача, а тому таку слід бездіяльність слід визнати протиправною задовольнивши першу позовну вимогу.

Друга позовна вимога є похідною від першої, тому також підлягає до задоволення шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з лютого 2017 року по день фактичної виплати 22.12.2021.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ) щодо порушення строків нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2017 року по день фактичної виплати 22.12.2021.

Зобов`язати Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2017 року по день фактичної виплати 22.12.2021.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома