Справа № 420/16021/22
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" про визнання протиправними дії щодо встановлення, обчислення та виплати грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби у розмірі 10% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; зобов`язання відповідача розрахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) грошове забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року, виходячи з надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; зобов`язання відповідача виготовити та направити оновлену довідку про розміри додаткових видів забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для перерахунку розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проходження військової служби за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 йому не доплачувалася частина надбавки за особливості проходження служби (абз. 4 пп. 1 п. 5 Постанови КМУ № 704). У стовпчику 7 в періоді серпень-грудень 2018 р. вказана надбавка зазначена у розмірі 10%, в той час як відповідно до пп. 1 п. 5 Постанови КМУ № 704 надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовцям строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового кладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Позивач наголошує, що мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків, і це, на його погляд, означає, що вона не може бути меншим цього розміру.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із наданням позивачу десятиденного строку з дня отримання ухвали для усунення зазначених недоліків.

17 листопада 2022 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позову, в якій ОСОБА_1 посилався на триваюче порушення його прав з боку Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія", які призвели до суттєвого заниження не тільки розміру грошового забезпечення позивача, а й, як наслідок, розміру його пенсії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року скасовано; справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

14.03.2023 справа № 420/16021/22 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду після апеляційного розгляду.

Ухвалою судді Завальнюка І.В. від 20.03.2023 позивачу поновлено строк на звернення до суду із даними позовними вимогами; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

24.03.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, згідно з якими надбавка за особливості проходження служби збільшується на відповідний коефіцієнт лише тим категоріям військовослужбовців, які визначено Переліком окремих категорій військовослужбовців, зокрема, військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу льотного екіпажу повітряних суден, та у межах бюджетних асигнувань, або така надбавка встановлюється окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі не більше 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років. Для всіх інших військовослужбовців вона є мінімальною, і становить 65%. Так як посада позивача не внесена до зазначеного Переліку, розмір її повинен бути мінімальним, тобто 65%. Таким чином, Відповідачем в порушення чинних норм законодавства проігноровано норми прямої дії, а саме наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260, відповідно до якого урегульовано порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, за змістом якого позивач має право на нарахування надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65%. Натомість, як мені відомо, Відповідачем застосовано телеграму Міністерства оборони України від 26.03.2018 №248/1479 із установленням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 10 %. Крім того, телеграма від 26.03.2018 № 248/1479 не є наказом чи директивою, а отже, зазначена телеграма не може вважатись ані нормативним, ані розпорядчим актом керівника, яким встановлено сталий розмір надбавки.

11.04.2023 до суду від Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що Відповідно до підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Постанова № 704) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою. Постанова № 704 набрала чинності 01.03.2018 у зв`язку з чим змінився порядок нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям. На виконання вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Постанови № 704 рішенням Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479 затверджено порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України. Пунктом 1 рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців ЗС України виплачувати відповідно до умов, визначених Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (крім надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, морської винагороди, винагороди за стрибки з парашутом, винагороди за розшук, піднімання та розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, винагороди за водолазні роботи, одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту) до затвердження нової редакції Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України. Пунктом 7 рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479 встановлено базовий (мінімальний) розмір надбавки за особливості проходження служби для осіб офіцерського складу та осіб рядового, сержантського та старшинського складу 10 відсотків. Відповідно до пункту 3 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Таким чином, новий Порядок № 260 набрав чинності з 20.07.2018 та застосовується з 01.03.2018, однак до 20.07.2018 грошове забезпечення в частині виплати надбавки за особливості проходження служби виплачувалось відповідно до рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479, яке не суперечило Порядку № 260. Відповідно до розділу VI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років. Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків. Залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби збільшується на відповідний коефіцієнт від 1 до 1,55. Слід зазначити, що посада позивача не передбачена як додатком 2 до зазначеного рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479, так і додатком до Порядку № 260 (пункт 1 розділу VI) Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, а тому надбавка за особливості проходження служби позивача не підлягала збільшенню та становила 10%. Таким чином, позивачу за період з 01.03.2018 по 05.11.2018 надбавка за особливості проходження служби була встановлена та виплачувалась у розмірі 10% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років відповідно до Постанови № 704, Порядку № 260 та рішення Міністра оборони України від 26.03.2018 № 248/1479. Командування військової частини НОМЕР_1 та Інституту діяло у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством.

13.04.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якими Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, була затверджена 20.07.2018, але в ній, як раніше зазначалось, що вона застосовується з 01.03.2018 року. Цією Інструкцією, як вже визначалось, що мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби встановлюється на рівні 65%. Отже, у зв`язку із затвердженням цієї Інструкції у Відповідача виник обов`язок у здійсненні перерахунку грошового забезпечення позивача з 01.03.2018 року, однак він цього не здійснив.

10.04.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1995 р. по 2020 р. проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України та звільнений наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 22.06.2020 № 174 у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно з наказом начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по стройовій частині) від 08.07.2020 № 131 позивач був відправлений у щорічну основну відпустку з 09 липня по 02 серпня 2020 р. включно, з подальшим виключенням його зі списків особового складу Інституту та всіх видів забезпечення.

Цим же наказом позивачу були визначені виплати, належні по звільненню.

Видані грошовий атестат та довідка про додаткові види забезпечення, на підставі яких ОТЦК та СП визначено складові для пенсії.

Після судового розгляду по справі № 420/11963/21 позивач дізнався, за період його служби з 01.03.2018 по 31.12.2017 йому доплачувалася частина надбавки за особливості проходження служби в розмірі 10%.

Однак, на переконання позивача Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначено мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби на рівні 65%, у зв`язку із чим він звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнані протиправними та нечинними п.п.1, 2 Постанови №103 та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі Порядок №45).

Таким чином, з 05 березня 2019 року (дата набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18) діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.

01 березня 2018 року набула чинності Постанова №704, якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно п.5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

1) установлювати: посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 1 - 11 за аналогічними посадами; посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 1 - 5 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника; надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;

2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення;

3) надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260). Цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Постановою №704.

Цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно п.2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Виплата надбавки за особливості проходження служби регулюється розділом VI Порядку №260, відповідно п.п.1-2 розділу VI яких встановлено, що:

1. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

2. Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частинах установлюється командиром цієї частини виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі військової частини НОМЕР_2 .

Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.

Залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби збільшується на відповідний коефіцієнт від 1 до 1,55.

Розрахунковий розмір надбавки за особливості проходження служби, отриманий шляхом множення мінімального розміру щомісячної надбавки на відповідний коефіцієнт, округлюється в бік збільшення до одного знака після коми.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання надбавки за особливості проходження служби за різними коефіцієнтами, ця надбавка обчислюється з урахуванням більшого коефіцієнта.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про їх суперечливість.

Так, абз.1 п.1 розділу VI Порядку №260 встановлює щомісячну надбавку за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків, в той же час абз.3 п.2 розділу VI Порядку №260 протирічить абз.1 п.1, та вказує, що мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.

Разом з тим, колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду в своїй постанові від 08.05.2023 у справі № 420/16701/22 зазначила, що пунктами 1-2 розділу VI Порядку №260 не встановлено нижче якого відсотку не може виплачуватися щомісячна надбавка за особливості проходження служби.

Таким чином, неможливо стверджувати те, що відповідачем порушено норми законодавства прямої дії Порядку №260 за змістом якого позивач має право на нарахування надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65%, оскільки, як вже встановила колегія суддів, Порядком №260 не встановлено нижче якого відсотку не може бути виплачуватися щомісячна надбавка за особливості проходження служби.

Тобто, суд звертає увагу позивача на те, що вказаною нормою передбачений відсотковий граничний розмір надбавки за особливості проходження військової служби (65%), проте не зазначено який саме розмір надбавки слід встановлювати Міністру оборони України, тобто не визначено один фіксований та незмінний розмір, як і не заборонено встановлювати менший відсоток надбавки.

Стосовно використання відповідачем, у спірних правовідносинах телеграми Міністра оборони України від 26 березня 2018 року №248/1479, варто зазначити наступне.

Відповідно до п.2 розділу VI Порядку №260 розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.

Таким чином, в даному випадку, Міністром оборони були реалізовані надані йому Порядком №260 повноваження, щодо встановлення мінімального розміру цієї надбавки, про що й було проінформовано відповідних посадових осіб телеграмою №248/1479.

Тому, використання відповідачем у своїй діяльності наведеної телеграми є правомірним та обґрунтованим.

Виходячи з викладеного, Порядок №260 не містить прямої норми щодо заборони встановлення надбавки за особливості проходження служби у розмірі 10%, відповідно, за таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки судом не встановлено факту того, що відповідач діяв не у спосіб встановлений законом.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк