Справа № 160/5987/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2023 року Справа № 160/5987/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/5987/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Фарба Трейд" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
УСТАНОВИВ:
27.03.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро Фарба Трейд" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці (ЄДРПОУ ВП: 43971371) про коригування митної вартості товару №UА110020/2023/600007/1 від 27.02.2023;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110020/2023/000039 від 27.02.2023, оформлену Дніпровською митницею (ЄДРПОУ ВП: 43971371).
Ухвалою суду від 31.03.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 31.03.2023 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме:
- рішення Дніпровської митниці (ЄДРПОУ ВП: 43971371 ) про коригування митної вартості товару №UА110020/2023/600007/1 від 27.02.2023;
- картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110020/2023/000039 від 27.02.2023, оформлену Дніпровською митницею (ЄДРПОУ ВП: 43971371 );
- ЕМД разом із додатками;
- запит митниці щодо додаткових документів;
- листи позивача, разом із додатковими документами;
- відомості/інформацію що послугували підставою для відмови позивачу в прийнятті митної декларації та інші докази щодо суті спору.
17.04.2023 року відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву позивача. Долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
24.04.2023 року позивачем подана письмова відповідь на відзив відповідача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 30.05.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ним подано до митного органу повний пакет необхідних документів, які не мали розбіжностей і містили усі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості за заявленим методом за ціною договору.
Позивач також зауважив, що усі розбіжності, які виявив відповідач є формальними і безпідставними з огляду на те, що останній не вказав, які саме документи, що подавалися товариством при митному оформленні містили розбіжності та/або ознаки підробки.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач скористався наданим правом і надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки наданими з митними деклараціями документами, які містили розбіжності, неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, у зв`язку з чим і прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом 2-а.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» 02 червня 2016 року зареєстровано як юридична особа.
Основним видом економічної діяльності є: виробництво фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастил (код КВЕД 20.30).
18 травня 2022 року між ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» (м.Кам`янське) (далі Покупець) та іноземною компанією «СНЕМІРRO Sp.z o.o» (Вроцлав, Польща) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 18/05-UА (далі - Контракт) на продаж смоли алкідної.
Згідно до п.1.1 Контракту продавець продає, а Покупець купує Продукцію, найменування, номенклатура, кількість, ціна, строки, умови оплати, умови поставки та якісні характеристики якої зазначені в Специфікаціях, які додаються до даного Контракту та є його невід`ємними частинами.
Ціна на продукцію визначається в євро.
Вартість пакування і маркування включені до вартості продукції (п.2.1 Контракту).
Витрати на транспортування не включені у вартість товару. Витрати, що виникають на перевезення товару до митного кордону України, сплачується Покупцем.
Страхування товару не здійснюється.
Вантажовідправником товару є виробник AZUR SА, Румунія.
Товар поставляється окремими партіями на умовах, погоджених сторонами в даному Контракті, Специфікаціях (додаткових угодах до них), інвойсах.
Згідно до Специфікації № 8 до Контракту № 18/5- UА від 18.07.2022 року поставка товару здійснюється на умовах FСА, TIMISOARA, ІНКОТЕРМС - 2010 протягом 90 календарних днів від дати оплати.
Відповідно до умов поставки FСА, TIMISOARA, ІНКОТЕРМС 2010, термін "Франко перевізник" означає, що продавець вважається таким, що виконав своє зобов`язання з поставки товару, який пройшов митне очищення, у випадку передачі його в розпорядження перевізника в обумовленому місці. За відсутності вказівки покупця про такий пункт продавець має право визначити його сам серед низки подібних пунктів, де перевізник візьме товар у своє розпорядження. Під словом "перевізник" слід розуміти будь-яку особу, яка на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським або внутрішнім водним транспортом або в змішаному перевезенні або комбінацією цих видів транспорту.
Згідно п. А.4 розділу А умов поставки FСА, TIMISOARA, ІНКОТЕРМС 2010, продавець зобов`язаний передати перевізнику або іншій особі, номінованому покупцем, товар в узгодженому пункті (якщо такий мається) в поіменному місці поставки в узгоджену дату або узгоджений період.
Разом з продукцією Продавець зобов`язаний надати Покупцеві пакет документів, які передбачені п.3.6 Контракту.
Продавець не виконав своєчасно свої зобов`язання щодо поставки товару, як це передбачено в Специфікації № 8 від 01.09.2023 року до Контракту.
30.01.2023 року на адресу ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» від Продавця СНЕМІРRO Sp.z o.o надійшли лист-повідомлення та комерційна пропозиція, що в зв`язку з сезонним зниженням попиту на продукцію з 01.02.2023 року діють дисконтні ціни на продукцію - на перші 21 тону по ціні 2,2307 євро/кг, в подальшому, до 28.02.2023 року, на 105 тон товару - ціна складає 2,0971 євро/кг.
ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» листом-відповіддю від 03.02.2023 року погодились із комерційною пропозицією Продавця щодо поставки продукції ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» в рахунок проведеної передоплати 01.09.2022 року, платіжне доручення № 29, згідно проформи- інвойсу № 01-09/22/ЕХ від 01.09.2022 року. Різницю суми грошових коштів між проведеною передоплатою 01.09.2022 року та вартістю поставленої продукції врахувати в подальшому при відвантаженні товару.
Оскільки, поставка товару проводилася партіями, то додатковою угодою № 1 від 22.02.2023 року до Специфікації № 8 від 01.09.2022 року Контракту від 18.05.2022 №18/05-UА (таке відвантаження було із кількості 105 тон по комерційній пропозиції продавця) сторонами були внесені зміни щодо ціни товару та загальної вартості партії товару.
Після повідомлення Продавцем про готовність товару до відвантаження, 21.02.2023 року позивачем подано перевізнику ТОВ «ЛІДЕР ЛОГІСТИК Д» заявку-договір №22-02/23 (п.5.1 договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом), на підставі чого перевізником виставлений рахунок-фактуру № 220201 від 22.02.2023 року на оплату транспортних послуг, в тому числі за маршрутом на перевезення товару до митного кордону України, сума вартості якої склала 30 000 гривень.
Згідно п.5.2, 5.3 Договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № ЛД-001 від 24.07.2020 року (додаткова угода № 2 від 05.10.2022) вартість транспортних послуг узгоджується між Замовником та Перевізником окремо на кожне перевезення і обумовлюється у Заявці. Замовник проводить повну оплату за виконанні послуги перевезення за узгодженими ставками протягом п`яти календарних днів від дати підписання сторонами Акту прийому-здачі виконаних робіт та отримання оригіналів наступних документів: рахунка-фактури, оригіналу Заявки-договору, підписаної уповноваженими представниками Сторін, транспортних накладних з відміткою про доставку вантажу ( СМR або ТТН), якщо інше не обумовлено в Заявці.
Митна вартість товару і метод її визначення заявлено декларантом ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД».
Заявлена митна вартість товару склала 1 723 576,40 грн., в іноземній валюті - 44 605,78 євро.
На підтвердження заявленої митної вартості товару подано до митного органу належні документи, в тому числі передбачені ч.2 ст.53 МК України, зокрема:
декларація митної вартості;
зовнішньоекономічний контракт №18/05-UА від 18 травня 2022 року;
специфікація № 8 від 01.09.2022 року та додаткова угода до неї № 1 від 22.02.2023 року;
інвойс № 05-02/23/ UА від 22.02.2023 року ;
проформа-інвойс № 01-09/22/ЕХ від 01.09.2022 року;
платіжні доручення в іноземній валюті № 29 від 01.09.2022 року;
договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №ЛД-001 від 24.07.2020 року; та Додаткові угоди до нього №1, № 2;
рахунок-фактура № 220201 від 22.02.2023 року;
заявка-договір № 22-02/23 від 21.02.2023 року між ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» та ТОВ «Лідер Логістик Д»;
довідка ТОВ «Лідер Логістик Д» № 22/02.04 від 22.02.2023 року про транспортні витрати щодо перевезення продукції з Румунії до кордону України;
міжнародна ТТН (СМR) № 678835 від 22.02.2023 року.
Крім того, митному органу були надані інші документи:
супровідний лист ТОВ`ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» від 27.02.2023 року №27/02;
комерційна пропозиція «СНЕМІРRO Sp.z o.o» (Вроцлав, Польща) від 30.01.2023 року;
лист-повідомлення «СНЕМІРRO Sp.z o.o» (Вроцлав, Польща) від 30.01.2023 року;
лист-відповідь ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» від 03.02.2023 року;
пакувальний лист від 22.02.2023 року;
контрольний сертифікат виробника № 114 від 10.02.2023 року;
контрольний сертифікат виробника № 118 від 15.02.2023 року;
сертифікат з перевезення товару № W 093349 від 22.02.2023 року;
лист технічних даних;
заява виробника від 08.06.2022 року;
паспорт безпеки продукції виробника ;
інформація з мережі Інтернет;
лист виробника від 22.02.2023 року;
договір № 257 від 17.05.2022 між AZUR SA та СНЕМІРRO Sp.z o.o, додаток до нього від 30.01.2023 року;
прайс-лист виробника AZUR SA;
інвойс AZUR SA №22022301 від 22.02.2023 року;
експортна ВМД № 23RОТМ8720Е0047127 від 22.02.2023 року.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, митницею 27.02.2023 року направлено декларанту електронне повідомленням №224900, яким зобов`язано декларанта (позивача) з урахуванням п.3 ст.53 МК України надати (за наявності) додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайсь-листи) виробника товару; 3) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4)транспортні документи (які підтверджують розрахунки перевізника); 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
27 лютого 2023 року позивачем супровідним листом № 27/02 на адресу митного органу було надано додаткові документи: 1) проформа-інвойс №30012353 від 30.01.2023 року виставленого виробником Продавцю, що підтверджує ціну реалізації товару 2,0560 євро/кг, яка є нижчою за ціну продажу товару позивачу (2,0972 євро/кг); 2) підтвердження транзакції від 14.02.2023 по оплаті інвойсу AZUR SA № 30012353 від 30.01.2023 року Продавцем СНЕМІРRO Sp.z o.o; 3) детальна довідка перевізника ТОВ «ЛІДЕР ЛОГІСТИК Д» щодо розрахунку витрат на транспортування товару з Румунії до кордону України від 27.02.2023 року № 27/02; 4) Міжнародна ТТН (СМR) А № 678834 від 16.02.2023 року.
У ході проведення консультації, відповідачем додатково було витребувано:
виписку з бухгалтерської документації;
витребувано прайс-лист виробника товару AZUR SA, Румунія;
документи, що стосується надання страхових документів, транспортних документів, які підтверджують розрахунки перевізника.
Однак, на думку позивача ним були надані всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару, що не мають розбіжностей, на підставі, яких митний орган мав можливість визначити митну вартість товару.
За результатами митного оформлення митний орган дійшов висновку про необґрунтованість обраного позивачем основного методу (за ціною контракту) визначення митної вартості товару.
Свої доводи відповідач мотивує тим, що в ході перевірки встановлено
невідповідність, розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, що стосується безпосередньо числових значень складових митної вартості товару, а також відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують, числові значення складових митної вартості товарів, в митного органу наявна інформація щодо вартості ідентичного товару.
Враховуючи наведене, 27.02.2023 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА110020/2023/600007/1, відповідно до якого митну вартість заявленого товару скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - 2-а та сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №иА110020/2023/000039 від 27.02.2023 року.
Позивач не погоджується з рішення митниці про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UА110020/2023/600007/1 від 27.02.2023 року, та карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110020/2023/000039 від 27.02.2023 року, вважає такі рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому звернувся до суду із цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій, четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами (стаття 57 МК України): основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.
Відповідно до статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів.
Згідно із статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.
Згідно із пунктом А3 правил Інкотермс, в редакції 2010 року, умови поставки CIF (Cost, Insurance and Freight / вартість, страхування, фрахт): a) продавець зобов`язаний укласти або забезпечити укладення договору перевезення товару від пойменованого пункту поставки, якщо він визначений, у місці поставки до пойменованого порту призначення або, якщо погоджено, до будь-якого пункту в такому порту. Договір перевезення має бути укладений за рахунок продавця, на звичайних умовах і передбачати перевезення за зазвичай прийнятим напрямком на судні такого типу, яке зазвичай використовується для перевезення проданого товару; b) продавець зобов`язаний власним коштом здійснити страхування вантажу, що відповідає, принаймні, мінімальному покриттю, як це передбачено пунктом "С" Інституційних умов страхування вантажів (Institute Cargo Clause) (LMA/IUA) або іншими подібними умовами. Страхування повинно забезпечувати товар, починаючи від пункту поставки, як передбачено в пунктах А4 і А5 і, принаймні, до поіменованого порту призначення. Продавець зобов`язаний надати покупцеві страховий поліс або інший доказ страхового покриття.
Продавець зобов`язаний поставити товар або шляхом поміщення його на борту судна, або шляхом надання товару, поставленого таким чином. У тому і в іншому випадку продавець зобов`язаний поставити товар в узгоджену дату або в узгоджений період і у спосіб, що є звичайним для цього порту (пункт А4).
Продавець зобов`язаний оплатити: a) усі витрати, що відносяться до товару, до моменту його поставки відповідно до пункту А4, за винятком витрат, що оплачуються покупцем, як це передбачено в пункті Б6; і b) фрахт та інші зазначені у пункті A3 a) витрати, включно з витратами на навантаження товару на борт судна та будь-якими зборами у зв`язку з вивантаженням товару в узгодженому порту розвантаження, що за договором перевезення покладені на продавця; і c) витрати зі страхування, зазначені в пункті A3 b); d) якщо буде потрібно, витрати з виконання митних формальностей, необхідних для вивезення товару, а також мита, податки і збори, які сплачуються при вивезенні, а також витрати з його перевезення через будь-яку країну, якщо вони за умовами договору перевезення покладені на продавця (пункт А6).
Згідно із пунктом Б6 правил Інкотермс покупець зобов`язаний, при дотриманні положень пункту A3 a), оплатити: a) всі витрати, що відносяться до товару, з моменту його поставки відповідно до пункту А4, за винятком, якщо це може бути застосовано, витрат по виконанню митних формальностей для вивезення товару, а також податків, зборів та інших витрат, що підлягають сплаті при вивезенні, як передбачено в пункті А6 d); b) усі витрати і збори, що відносяться до товару, під час транзиту до його прибуття в узгоджений порт призначення, якщо тільки такі витрати і збори не належать за договором перевезення до продавця; c) витрати з вивантаження, включно з ліхтеруванням і портовими зборами, якщо тільки такі витрати і збори не відносяться до продавця за договором перевезення; d) будь-які додаткові витрати, що виникли внаслідок ненаправлення продавцем сповіщення відповідно до пункту Б7, з узгодженої дати або з дати закінчення узгодженого періоду для відвантаження, за умови, що товар був явно індивідуалізований як товар, який є предметом договору; e) якщо це може бути застосовано, витрати з оплати податків, зборів та інших офіційних зборів, а також із виконання митних формальностей, що підлягають оплаті під час ввезення товару, та витрати на його транспортування через будь-яку країну, якщо тільки такі витрати та збори не відносяться на продавця, а також витрати з оплати митних формальностей; f) витрати з додаткового страхування, що забезпечується на прохання покупця, як передбачено в пунктах A3 b) і Б3 b).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Оскаржувані рішення прийнято у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої Декларантом.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Однак, повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між Митницею та Декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.
Згідно з частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення Декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих Декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Надаючи оцінку доводам митниці щодо не підтвердження оплати товару, суд зазначає про таке.
Як свідчить спірні рішення митного органу, обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що надані декларантом основні документи містять розбіжності та не всі відомості.
Дослідивши докази по справі, слід зазначити про таке.
Щодо доводів відповідача: «Наданий до митного оформлення інвойс від виробника товару № 22022301 від 22.02.2023 року датований пізніше ніж інвойс проформа від продавця 01-09/22/ЕХ, дата 01.09.2022 року, що ставить під сумнів достовірність цінової характеристики товару», «наданий до митного оформлення прайс-лист б/н від 30.01.2023 року від виробника датований пізніше факту здійснення оплати за товар за специфікацією від 01.09.2022 року № 8 до зовнішньоекономічного контракту від 18.05.2022 року № 18/05-UА, а саме платіжне доручення № 29 від 01.09.2022 року. Прайс-лист виробника містить посилання на контракт від 17.05.2022 року № 257, вартість розрахована на експортера «СНЕМІРRO Sp.z o.o», Польща, що дає підстави вважати, що вартість встановлена з можливим дисконтом», слід зазначити таке.
Проформа-інвойс це є документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів поставити товари покупцю за наперед обговореною ціною. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та надалі може змінюватись без проблем. В проформі-інвойсі дані можуть бути не остаточними, та до нього ще можуть бути внесені зміни.
Продавцем товару за Контрактом № 18/05-UА від 18.05.2022 року «СНЕМІРRO Sp.z o.o», Польща, була направлена позивачу проформа-інвойс (попередній інвойс) № 01-09/22/ЕХ від 01.09.2022 року для узгодження ціни, обсягу поставки, умови оплати, умови поставки.
Проформа-інвойс не є розрахунковим документом, може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару.
Погодившись з пропозицією Продавця Сторонами, згідно з п.1.1 Контракту, було узгоджено Специфікацію №8 від 01.09.2022, в якій зазначено найменування, кількість, ціна товару, умови оплати, строки та умови поставки. Умовами оплати є попередня повна оплата за товар до отримання товару. Ціна товару- 2,3011 євро/кг.
З відповідних підстав Продавцем не було в установлені строки поставлено продукцію Покупцеві за Специфікацією №8 від 01.09.2022 року.
Партія товару, яка була оплачена згідно платіжного доручення № 29 від 01.09.2022 року, відвантажена Покупцеві згідно з Специфікацією № 8 від 01.09.2022 року та додаткової угоди до неї № 1 від 22.02.2023 року, за інвойсом№ 05-02/23/UА за домовленістю сторін за ціною 2,0971 євро/кг.
Партія продажу товару виробником Продавцю 22.02.2023 року згідно інвойсу №22022301 від 22.02.2023 за ціною 2,0560 євро/кг згідно додаткової угоди від 30.01.2023 року до контракту № 257/17.05.2022 ідентифікується з партією товару в інвойсі Продавця №05-02/23/UА однаковими номерами партії товару - №79/23, №86/23.
Вантажовідправником товару ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» являється виробник AZUR SA (гр.2 митної декларації).
Враховуючи наведене, обставини щодо пізнішого датування інвойсу виробника товару № 22022301 від 22.02.2023 року ніж проформи -інвойсу від продавця №01-09/22/ЕХ від 01.09.2022 року не може ставити під сумнів достовірність цінової характеристики товару і не є належною та об`єктивною підставою для висновків щодо не підтвердження позивачем митної вартості товару.
Щодо доводів митниці, що прайс-лист б/н від 30.01.2023 року від виробника датований пізніше факту здійснення оплати за товар за специфікацією від 01.09.2022 року № 8 до зовнішньоекономічного контракту від 18.05.2022 року № 18/05-UА пояснюється тим, що виробником і Продавцем додатком № 2 від 30.01.2023 року вносилися зміни до контракту купівлі-продажу щодо ціни товару, наряду з цим і був наданий виробником змінений прайс-лист від 30.01.2023 року.
Між тим, вказані обставини ніяким чином не змінюють митну вартість товару визначену декларантом.
Щодо посилання митного органу на відсутність в договорі на перевезення від 24.07.2020 року №ЛД-001 між перевізником ТОВ «ЛІДЕР ЛОГІСТИК Д» і замовником ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» та в рахунку від перевізника від 22.02.2023 року № 220201 не зазначено строки оплати за перевезення. Згідно пункту 5.3 договору на перевезення - «розмір плати за перевезення вантажів, та інші операції та послуги, пов`язані з перевезенням і строки розрахунків визначаються Сторонами угодою довільної форми, що є невід`ємною частиною договору, яку до митного оформлення декларантом не надавались», слід зазначити таке.
Також були надані Заявка-договір № 22-02/23 від 21.02.2023 року, рахунок-фактура №220201 від 22.02.2023 та транспортних витрат.
Встановлено, що цією додатковою угодою внесені зміни до розділу 5 «Порядок розрахунків і плата за перевезення вантажу», зокрема що стосується строків оплати за перевезення (п.5.3): « Замовник проводить повну оплату за виконанні послуги перевезення за узгодженими ставками протягом п`яти календарних днів від дати підписання сторонами Акту прийому-здачі виконаних робіт та отримання оригіналів наступних документів: розрахунку-фактури, Заявки, підписаної уповноваженими представниками Сторін, транспортних накладних з відміткою про доставку вантажу (СМR) або ТТН), якщо інше не обумовлено в Заявці.
Вартість транспортних послуг узгоджується між Замовником та Перевізником окремо на кожне перевезення і обумовлюється (п.5.2).
Якщо в Заявці вказані інші умови або строки, ніж в Договорі, то переважну силу мають умови і строки зазначені в Заявці (п.5.1).
У Заявці-договорі № 22-02/23 від 21.02.2023 року та рахунку-фактурі №220201 від 22.02.2023 року визначені розмір плати за перевезення товару.
Щодо посилання відповідача про надання до митного оформлення 1) інвойсу від виробника від 22.02.2023 року №22022301, який містить посилання лише на контракт від 17.05.2022 року № 257 та не містить посилання на додаток № 2 до цього контракту в якому зазначена ціна товару, 2) інвойсу Продавця від 22.02.2023 року № 05-02/23/UА, який не містить посилання на специфікацію від 01.09.2022 року № 8 до контракту від 18.05.2022 року № 18/5-UА, 3) довідки перевізника ТОВ «Лідер Логістик Д» від 27.02.2023 року № 27/02 в якій відсутнє посилання на договір на перевезення, слід зазначити про таке.
Встановлено, що товариством митному органу до митного оформлення разом з контрактом від 17.05.2022 року №257, укладеного між виробником і Продавцем, було надано додаток № 2 від 30.01.2023 року в якому зазначена ціна товару.
Крім того, позивачем з митною декларацією було надано до митного оформлення і Специфікацію № 8 від 01.09.2022 року та додаткова угода № 1 від 22.02.2023 року до цієї Специфікації.
У довідці перевізника ТОВ «Лідер Логістик Д» від 27.02.2023 року №27/02 є посилання на заявку-договір № 22-02/23 від 21.02.2023 року, яка зазначена у рахунку-фактурі №220201 від 22.02.2023 року, де є посилання на номер договору № ЛД-001 від 24.07.20. Рахунок-фактура №220201 від 22.02.2023 року надана до митної декларації.
Крім того, митному органу було надано Міжнародну ТТН (СМR) №678835 від 22.02.2023 року, в якій зазначено такий саме державний номер автомобіля, який перевозив дану партію товару, що і в довідці.
Суд зазначає, що лише сама наявність чи відсутність у рахунку-фактурі певних відомостей (реквізитів), зокрема посилання на додаток до контракту, не може бути належною підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі дані.
Правовий висновок з цього питання викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі № 821/829/18, від 14.08.2018 року у справі №821/1617/17.
Щодо доводів відповідача про надання митному органу Додатку № 2 до контракту від 17.05.2022 року № 257 між виробником та Продавцем унеможливлюють ідентифікацію товару, що саме за вказаними рахунками партія товару відноситься до партії товару що оцінюється.
Встановлено, що товар поставлений 22.02.2023 року виробником Продавцю згідно інвойсу №22022301 від 22.02.2023 року та додаткової угоди №2 від 30.01.2023 року до контракту №257/17.05.2022 ідентифікується з партією товару яка оцінюється (інвойс 05-02/23/UА від 22.02.2023 року), а саме однаковими номерами партії товару - №79/23, №86/23 (інвойсах).
Встановлено, що вказаний товар відвантажувався Продавцем до комерційної пропозиції від 30.01.2023 року, якою запропоновані дисконтні скидки на товар по ціні 2,0971 євро/кг.
На підставі комерційної пропозиції внесені зміни до Специфікації № 8 від 01.09.2023 року контракту № 18/05 від 18.05.2022 року, якими ціна товару зменшена з 2,3011 євро/кг до 2,0971 на період поставки з 01.02.2023 року до 28.02.2023 року.
Доводи митного органу про наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не можуть бути належною підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.
Окрім того, суд зазначає, що сама по собі наявність в базі даних інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути належною підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки безліч обставин можуть впливати на ціну товару (в тому числі наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору, тому визначення митним органом митної вартості товару зазначеним методом, маючи всі документи, передбачені ст.53 МК України, суперечить законодавству України.
Наразі не існує загальнообов`язкового нормативу, чи затвердженої ставки товару, що ввозяться на митну територію на адресу українських компаній. Кожна зовнішньоекономічна операція має своїм підґрунтям раніше укладені між сторонами договори. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно вирішувати яка вартість товарів, на яких умовах буде ввозитися, тощо.
Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 28.08.2021 року у справі №815/4256/16.
Таким чином, враховуючи наведене вище, слід дійти до висновку, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару за основним методом - за ціною контракту.
Надані документи кореспондуються між собою та не містять сумніву.
Відповідачем в оскаржуваному рішенні не було вказано, та відповідно не надано суду, під час розгляду справи, докази про те, що які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості до митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових.
Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що позивачем занижено вартість з метою ухилення від сплати митних платежів у належному обсязі.
Іншого матеріали справи не містять.
Отже, з аналізу матеріалів справи судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що Декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили дані, які підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору, а недоліки на які посилається Митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товару.
Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані Декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлені, наявність підстав для коригування митної вартості товару відповідачем не доведена, що є підставою для визнання протиправним рішення про коригування митної вартості та прийнятої на його підставі картки відмови у митному оформлення (випуску) товарів.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.ст. 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про ч задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Фарба Трейд" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5368,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Фарба Трейд" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару №UА110020/2023/600007/1 від 27.02.2023 року.
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110020/2023/000039 від 27.02.2023 року, оформлену Дніпровською митницею.
Стягнути з Дніпровської митниці за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Фарба Трейд" судові витрати з оплати судового збору в сумі 5368,00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 30.05.2023 року.

Суддя В.В. Ільков