Справа № 300/2125/23
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" травня 2023 р. справа № 300/2125/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитин Н.М., при секретарі судового засідання Маковійчук С.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Новомізунська початкова школа Вигодської селищної ради, про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.03.2023, -
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (надалі по тексту також позивач, ГУ ДСНС в Івано-Франківській області) звернулося в суд з адміністративним позовом до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ, (надалі по тексту також відповідач, орган державної виконавчої служби, державний виконавець) про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.03.2023.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з метою виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі № 300/3769/21, яке набрало законної сили, позивачем подано до відповідача заяву про примусове виконання рішення. На підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", приватним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання, про що винесено повідомлення від 06.03.2023.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями розгляду, передбачених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) , залучено Новомізунську початкову школу Вигодської селищної ради до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та судовий розгляд справи призначено на 01.05.2023 о 10:30 год.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 27.04.2023 та міститься в матеріалах справи. Проти заявлених позовних вимог заперечив, вказавши, що у правовідносинах, які виникають у зв`язку з реалізацією позивачем своїх владних повноважень немає підстав залучати до виконання судового рішення (щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю)) органи державної виконавчої служби і покладати на них виконати це судове рішення у порядку примусового виконання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Відтак, оскаржуване повідомлення прийнято в порядку та в спосіб, визначений Законом України "Про виконавче провадження". В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити.
В судовому засіданні 01.05.2023 оголошено перерву до 29.05.2023, у зв`язку із наданням часу представнику позивача для ознайомлення з відзивом на позовну заяву.
01.05.2023 від третьої особи до суду надійшли пояснення, згідно яких зазначено, що порушення, які були прописані у Акті №12 від 10.06.2021 складеного ГУ ДСНС в Івано-Франківській області були усунуті. Станом на 28.04.2023 приміщення Новомізунської початкової школи обладнані автоматичною системою протипожежного захисту (системою пожежної сигналізації) відповідно до чинних нормативно-правових актів. Дерев`яні конструкції горища школи оброблені вогнетривким розчином. Доказами є наявні договори, довідки, акти виконаних робіт та фотоматеріали. Відтак, просить суд в задоволенні позову відмовити.
В судове засідання 29.05.2023 сторони не прибули, хоча про дату та час судового засідання повідомлялись відповідно до статті 268 КАС України.
Згідно положень частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 4 статті 229 цього Кодексу).
Таким чином, суд, розглянувши справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначених статтями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, з`ясувавши обставини справи, встановив наступне.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі №300/3769/21 позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Новомізунської початкової школи Вигодської селищної ради про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) - задоволено повністю та застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі (споруд, приміщень) Новомізунської початкової школи Вигодської селищної ради, що знаходиться за адресою вул. Центральна, 64, с. Новий Мізунь, Калуський район, Івано-Франківська область, 77543 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи, зафіксованих у акті перевірки №12, складеного 10.06.2021 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області.

На підставі вказаного рішення, Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №300/3769/21 від 02.05.2022 (а.с.8).

24.02.2023 ГУ ДСНС в Івано-Франківській області звернулося до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з заявою прийняття до виконання виконавчого листа №300/3769/21 від 02.05.2022 (а.с.10).

За результатами розгляду вищенаведеної заяви державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Борис Ю. Б. 06.03.2023, керуючись пунктом 9 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" повідомленням №б/н повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. Підставою для направлення позивачу повідомлення про повернення виконавчого документа слугувало те, що виконавчий лист №300/3769/21 від 02.05.2022 не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби (а.с.11).

16.03.2023 позивач звернувся до начальника Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дяків М. М. із скаргою № 5401-2356/5417 на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.03.2023 (а.с.12-15).

Згідно листа-відповіді на скаргу від 30.03.2023, зазначено про відсутність підстав для скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 06.03.2023, оскільки норми Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають такий захід примусового виконання рішення, як застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі (споруд, приміщень) і виконавчий документ не містить дій зобов`язального характеру згідно статті 63 зазначеного вище закону, тому не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Позивач, вважаючи повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статями 129 та 129-1 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню за правилами вимог частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частин 1 та 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII визначено, що у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Згідно статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (частина шоста статті 26 Закону № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Із змісту оскарженого позивачем повідомлення державного виконавця вбачається, що підставою для повернення виконавчого документа слугувало те, що виконавчий лист №300/3769/21 від 02.05.2022 не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Суд зазначає, що відносини пов`язані із захистом населення, державним наглядом у сфері техногенної та пожежної безпеки регулює Кодекс цивільного захисту України, та визначає повноваження органів державної влади у цих відносинах.

Статтею 66 Кодексу цивільного захисту України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Згідно частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: 1) здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; 12) звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 68 Закону України Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно частини 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту населення України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Таким чином, застосування таких заходів реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів можливе тільки на підставі судового рішення адміністративного суду, а звернення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду можливе у випадках визначених законом.

Наведені положення статті 70 Кодексу цивільного захисту України є одним з тих випадків, коли орган контролю може (якщо для цього є підстави) застосувати до підконтрольного суб`єкта заходи реагування тільки шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на завдання адміністративного судочинства такий механізм реалізації владних повноважень покладає на адміністративний суд обов`язок, окрім іншого, запобігти неправомірному обмеженню прав та інтересів конкретних суб`єктів господарювання суб`єктами владних повноважень; з іншого боку суд повинен зважати на підстави, які змушують контролюючий орган звертатися з позовом про застосування таких заходів реагування, як-от зупинення роботи підприємств чи їхніх окремих об`єктів. З урахуванням наведених контролюючим органом обставин у зіставленні з наслідками застосування заходів реагування адміністративний суд і повинен ухвалити рішення по суті і в межах позовних вимог.

Виконання судового рішення про застосування заходів реагування покладається на орган, який звернувся з позовом, у цьому випадку - на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області. У правовідносинах, які виникають у зв`язку з реалізацією цим органом своїх владних повноважень немає підстав залучати до виконання судового рішення (щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) органи державної виконавчої служби і покладати на них виконати це судове рішення у порядку примусового виконання відповідно до Закону №1404-VIII.

Та обставина, що заходи реагування (у визначених законом випадках) застосовуються на підставі судового рішення не змінює суб`єктного складу і правового статусу учасників цих правовідносин, зокрема контролюючого органу, який на виконання закону звернувся з позовом і на підставі судового рішення й повинен застосувати до підконтрольного суб`єкта заходи реагування для досягнення мети, яка зумовила їх застосування.

Між тим, у цих правовідносинах Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області діє не як орган, на який покладено виконання судового рішення (за Законом №1404-VIII), а як суб`єкт владних повноважень, який застосовує/реалізовує санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.06.2019 у справі №809/421/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №809/421/17.

Водночас, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 по справі №806/2453/17, оскільки ці висновки є нерелевантними відносно даного спору, так як останній виник за участю іншого суб`єкта нагляду (контролю) та із застосуванням судом іншого способу реагування.

Згідно, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі №300/3769/21, застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі (споруд, приміщень) Новомізунської початкової школи Вигодської селищної ради, що знаходиться за адресою вул. Центральна, 64, с. Новий Мізунь, Калуський район, Івано-Франківська область, 77543 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи, зафіксованих у акті перевірки №12, складеного 10.06.2021 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області.

Суд зазначає, що, заходи реагування (у визначених законом випадках) застосовані на підставі судового рішення від 24.03.2022 у справі №300/3769/21 не змінюють суб`єктного складу і правового статусу учасників цих правовідносин, зокрема, контролюючого органу, який на виконання Закону звернувся з позовом і на підставі судового рішення й повинен застосувати до підконтрольного суб`єкта заходи реагування для досягнення мети, яка зумовила їх застосування, контролювати виконання певних присів закону у цій сфері, а тому обставини для зобов`язання вчинити примусові дії з виконання поданого позивачем виконавчого документа відсутні.

Із змісту оскарженого позивачем повідомлення державного виконавця вбачається, що підставою для повернення виконавчого документа слугувало те, що виконавчий лист №300/3769/21 від 02.05.2022 не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Відтак, з огляду на те, що у даній справі спір виник у зв`язку з тим, що державний виконавець відмовив у примусовому виконанні виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, яким задоволено позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області щодо застосування до Новомізунської початкової школи Вигодської селищної ради заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), суд дійшов висновку, що спірне повідомлення від 06.03.2023, є таким, що не підлягає скасуванню. Крім того, суд звертає увагу на виконання рішення суд №300/3769/21 третьою особою добровільно про що свідчить акт позивача від 12.05.2023 № 2.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (, вул. Франка, 6, м. Івано-Франківськ, 76018);

Відповідач - Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ (, проспет Незалежності, 3, м. Долина, Калуський район, Івано-Франківська область, 77500);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Новомізунська початкова школа Вигодської селищної ради (, вул. Центральна, 64, с. Новий Мізунь, Калуський район, Івано-Франківська область, 77543).

Суддя Микитин Н.М.