Справа № 300/2890/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 травня 2023 року

Київ

справа № 300/2890/21

адміністративне провадження № К/990/18347/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 у справі №300/2890/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2023 до суду втретє надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена поштою 18.05.2023.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

За змістом касаційної скарги, копій до неї та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження скаржником є Головне управління ДПС в Івано-Франківській області ().

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень в ході розгляду справи Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.11.2021 замінив первісного відповідача - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (), належним відповідачем - Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області () у цій справі (№300/2890/21).

Касаційну скаргу підписано представником Михайлом Гавадзином. На підтвердження наданих представнику повноважень на підписання касаційної скарги долучено Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої Гавадзин Михайло Васильович наділений повноваженнями на самопредставництво Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, як відокремленого підрозділу ДПС.

Отже, має місце неузгодженість щодо особи, від імені якої подається касаційна скарга, що свідчить про неналежне оформлення представником Михайлом Гавадзином касаційної скарги, зокрема, в частині визначення учасника судового процесу, від імені якого він діє і подає касаційну скаргу. Такі обставини об`єктивно перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження за поданою скаргою.

При перевірці відповідності втретє поданої ГУ ДПС касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено наступне.

Попередні касаційні скарги Верховний Суд повернув ухвалами від 20.03.2023, 19.04.2023 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень. Суд зазначив про незмістовність наведеного скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме неврахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 23.10.2020 у справі №816/2932/15, від 12.03.2020 у справі №808/2540/16. Суд роз`яснив ГУ ДПС вимоги щодо обов`язкових умов, які мають бути зазначені у касаційній скарзі у випадку її подання на цій підставі.

У втретє поданій касаційній скарзі передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку не викладені, а її зміст є майже ідентичним до попередніх касаційних скарг, які Верховний Суд вже визнав неналежно оформленими.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Однак, звертаючись з касаційною скаргою втретє, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг, що свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом.

Додатково у втретє поданій касаційній скарзі, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник вказує про неврахування судами попередніх інстанцій висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №540/1486/19. Однак, аналогічно до попередньо поданих касаційних скарг, скаржник не обґрунтовує, в чому він вбачає подібність правовідносин у наведеним ним справах з правовідносинами у справі, у якій подано касаційну скаргу.

Фактично, обґрунтування формально наведеного пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України зводиться до викладення обставин справи, цитування висновків акта перевірки та норм Податкового кодексу України з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Скаржнику вже було роз`яснено, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Крім того, у касаційній скарзі відсутні обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а міститься лише формальне посилання про те, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС в Івано-Франківській області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 44, 55, 59, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 у справі №300/2890/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон