Справа № 160/14664/22
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 160/14664/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 в адміністративній справі №160/14664/22 ухвалену суддею Горбалінським В.В., за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

Вс т а н о в и В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма Ф) №962-13 від 18.08.2016 року про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити податкове зобов`язання, а саме: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік, сума податкового зобов`язання 25000,00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.123 КАС України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що Головним управління ДПС у Дніпропетровській області не надано жодного доказу того, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення було вручено апелянту належним чином, оскільки у випадку направлення поштовим відправленням відповідач направив на адресу, позивача де апелянт не зареєстрований, а у випадку нібито вручення ОСОБА_2 , Відповідач не надає відповідної довіреності, яка б підтверджувала відповідні повноваження останнього.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями частини першої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Таким чином, за змістом наведеної вище процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й, саме, із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначеного законом строку звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19.

Судом встановлено, що 20.03.2017 року ОСОБА_2 звертався до податкового органу для отримання податкового повідомлення-рішення №962-13 від 18.08.2016 року.

У вказаній заяві ОСОБА_2 звертався до податкового органу, як представник за довіреністю, про що ним особисто написано у вказаній заяві.

ОСОБА_2 отримав податкове повідомлення-рішення №962-13 від 18.08.2016 року - 18.04.2017 року, що підтверджується його підписом на зворотному боці заяви від 20.03.2017 року (а.с.46).

Відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно статті 19 Податкового кодексу України платник податків веде справи, пов`язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах.

Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства.

Представник платника податків користується правами, встановленими цим Кодексом для платників податків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що закон не вимагає у податкового органу робити копію або в інший спосіб отримувати довіреність представника платника податків та зберігати її.

Педставник позивача не наводить аргументів та доказів того, що податковий орган допустив порушення вимог Податкового кодексу України та видав податкове повідомлення-рішення особі, яка не має повноважень на представництво ОСОБА_1 .

Таким чином з матеріалів справи встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення отримано позивачем понад 5,5 років і нею пропущено строк звернення до суду для його оскарження.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 відовідно до ч. 3 ст.123 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування законної ухвали суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова