Справа № 260/3119/23
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2023 року м. Ужгород№ 260/3119/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) та Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), через представника адвоката Поповича Шандора Олександровича, звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Харківській області), яким просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №67 від 12.04.2023 в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 період навчання з 08.08.1982 по 31.12.1982 в Берегівському районному споживчому товаристві.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу навчання в Берегівському районному споживчому товаристві з 08.08.1982 по 31.12.1982 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що досягнувши 60 річного віку ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення їй пенсії. Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області №67 від 12.04.2023 року позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Серед іншого ГУ ПФУ в Харківській області не було взято до уваги посвідчення про навчання №12-7, так як не зазначено період навчання та не збігаються дати видачі в українському та російському варіантах, у зв`язку з чим не зараховано період навчання позивачки. Згідно посвідчення №12-7 від 31.12.1982 ОСОБА_2 31.12.1982 закінчила магазин-школу Берегівського РСТ споживспілки та їй присвоєно кваліфікацію молодшого продавця. Посвідчення виготовлено одночасно на двох мовах. На українській мові дата видачі вказана « 31.12.1982», а на російській « 31.12.1983». Крім того в позові зазначає, що відповідачем при розгляді заяви ОСОБА_1 не взяті до уваги записи №4 та №5 в трудовій книжці позивача, де вказано, що з 08.08.1982 по 31.12.1982 ОСОБА_1 навчалась в Берегівському районному споживчому товаристві. Підпис ОСОБА_3 у трудовій книжці співпадає із підписом голови кваліфікаційної комісії у посвідченні №12-7. Відтак, представник позивача вважає, що ГУ ПФУ в Харківській області неправомірно незараховано зазначений період.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, а також ухвалено залучити до участі у справі співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Закарпатській області).

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 04.05.2023 року, а також копію адміністративного позову в електронному вигляді було надіслано ГУ ПФУ в Харківській області на офіційну адресу електронної пошти, та доставлено в електронний кабінет 04.05.2023 року відповідно, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач 1 відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач 2, у відзиві на адміністративний позов від 24 квітня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , а лише листом повідомило про відмову у призначенні пенсії. Крім того представник відповідача 2 зазначив, що ГУ ПФУ в Харківській області діяло правомірно при винесенні оскаржуваного рішення, оскільки керувалося чинним законодавством та відповідними інструкціями, а відтак просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали відмовної пенсійної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

04.04.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до чинного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відтак, Рішенням №67 від 12.04.2022 року Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування», зазначивши наступне: за наданими документами до загального стажу роботи не взято до уваги трудову книжку НОМЕР_2 від 24.02.1981 так як виправлення ім`я власника трудової зроблено не належним чином (відсутня підстава); не взято до уваги посвідчення про навчання №12-7 так як не зазначено період навчання та не збігаються дати видачі на українському та російському варіанті ; не взято до уваги довідку про факт роботи №Й-40/07-05 від 29.03.2023 так як прізвище зазначене при звільненні не збігається з паспортними даними заявниці.

Так, за змістом рішення про відмову у призначенні пенсії за віком страховий страж позивача становить 26 років 01 місяць 17 днів при необхідному - 30 років, що недостатньо для призначення їй пенсії.

Відповідач 2 листом повідомив позивача, що такій відмовлено у призначенні пенсії.

Позивач вважаючи протиправним Рішення відповідача 1 №67 від 12.04.2022 року про відмову у призначенні пенсії в частині незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду навчання з 08.08.1982 року по 31.12.1982 року в Берегівському районному споживчому товаристві, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1, 2 зазначеного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. «д» ч. 3 ст. 56 закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

До матеріалів адміністративного позову позивачем додано копію Посвідчення №12-7, відповідно до якого ОСОБА_2 31.12.1982 закінчила магазин-школу Берегівського РСТ споживспілки та їй присвоєно кваліфікацію молодшого продавця. Посвідчення виготовлено одночасно на двох мовах. На українській мові дата видачі посвідчення зазначена « 31.12.1982», а на російській мові дата видачі посвідчення зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Однак, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На час проходження позивачем навчання діяла редакція Закону України «Про народну освіту», відповідно до ст. 48 якого передбачено, що особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою.

Відповідно до п. 10 наказу Міністерства освіти України №181 від 18.05.1998, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.07.1998 за №460/2900 «Про затвердження Положення про організацію навчально-виробничого процесу в професійно-технічних навчальних закладах», передбачено, що кожний ступінь та форма навчання мають свою завершеність і підтверджуються видачею документа відповідного зразка (п. 10.1).

Випускникам професійно-технічного навчального закладу, які навчалися з професій, пов`язаних з транспортними засобами та з роботами на об`єктах, що перебувають під наглядом спеціальних державних органів, разом з дипломом видається посвідчення встановленого зразка (п.10.2).

Як вбачається із бланку Посвідчення про закінчення навчання у даному випадку посвідчення №12-7 виданого позивачці, всі рядки такого є заповненими та не передбачають зазначення дати періоду навчання, як стверджує відповідач у своєму рішенні про відмову у призначенні пенсії №67 від 12.04.2023 року.

В трудовій книжці ОСОБА_4 НОМЕР_2 містяться, зокрема, наступні записи:

- запис №4 08.08.1982 року зарахована ученицею магазина-школи Берегівського райсту на підставі наказу №2 від 31.07.1982 року;

- запис №5 31.12.1982 року відрахована з магазина-школи Берегівського райсту у зв`язку із закінченням строку навчання на підставі наказу №10 від 31.12.1982 року.

Суд зазначає, що аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише в разі її відсутності, відсутності в трудовій книжці відповідних записів або в разі якщо в ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу враховуються інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, відповідач 1 - ГУ ПФУ в Харківській області, під час розгляду заяви позивача про призначенні пенсії, повинен був зарахувати до страхового стажу позивача спірний період роботи, оскільки такий стаж та період підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 .

Крім того, суд звертає увагу відповідача 1 на те, що дата видачі посвідчення позивача №12-7 на сторінці запису зробленого на українській мові співпадає з датою Наказу №10 від 31.12.1982 року на підставі якого було здійснено запис у трудовій книжці позивача та останню було відраховано з магазина-школи Берегівського райсту у зв`язку із закінченням строку навчання.

Суд зауважує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена і Верховним Судом у постанові від 21лютого 2018 року по справі № 687/975/17, від 09 серпня 2019 року по справі № 654/890/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

У даному випадку слід застосувати правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 06.04.2022 у справі №607/7638/17, який полягає у наступному.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про навчання у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

Разом з тим, доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, в межах позовних вимог.

Позивачем оскаржується рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про відмову у призначенні пенсії №67 від 12.04.2023 року в частині не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду навчання в Берегівському районному споживчому товаристві з 08.08.1982 року по 31.12.1982 року.

З огляду на викладене вище, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області про відмову у призначенні пенсії №67 від 12.04.2023 року в частині незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу навчання в Берегівському районному споживчому товаристві з 08.08.1982 року по 31.12.1982 року є протиправним та підлягає скасуванню в зазначеній частині.

Відтак суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими, та таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області суму судового збору сплачену позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) та Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №67 від 12.04.2023 року в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду навчання з 08.08.1982 року по 31.12.1982 року в Берегівському районному споживчому товаристві.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання в Берегівському районному споживчому товаристві з 08.08.1982 року по 31.12.1982 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 квітня 2023 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич