Справа № 420/1889/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1889/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог.

До суду звернулась ОСОБА_2 , діюча на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Одеській області) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 2 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії №83 від 05.05.2022 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії по інвалідності з 04 квітня 2022 року із зарахуванням при розрахунку стажу періоду роботи з 14.04.2004 року по 25.10.2012 року в Управлінні податкової міліції ДПС в Одеській області згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

ІІ. Позиція позивача, заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних вимог представник позивача зазначає, що 04 травня 2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, надавши оригінали дипломів та трудової книжки. Проте, лише у 27 січня 2023 року позивач отрима у ГУ ПФУ в Одеській області копію рішення про відмову у призначенні пенсії № 83 від 05.05.2022р., яке прийняте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи, страховий стаж особи становить 06 років 05 місяців 15 днів при необхідних 7 років. Дане рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області представник позивача вважає протиправним, оскільки відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи та період роботи, є трудова книжка, оригінал, якої надавався до Відповідача 1 для призначення пенсії, а тому зменшення загального трудового стажу роботи з невідомих причин є порушенням конституційного права позивача на соціальний захист. Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 з 14.04.2004 року по 25.10.2012 року позивач працював в Управлінні Державної податкової міліції ДПС в Одеській області, проте з розрахунку стажу, який доданий до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.05.2022 року за № 83 вищевказаний період роботи не зарахований. При цьому, вказує, що відповідно до абз. 9 статті 20 Закону № 1058-ІV за осіб, зазначених у пунктах 8,11-14 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога, надбавка і компенсації, відомості відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" подаються підприємствами, установами, організаціями, які виплачуються заробітну плату, грошове забезпечення, тому посилання Відповідача-2 про недостатній страховий стаж є безпідставними.

02.03.2023 року відповідачем-1 ГУ ПФУ в Одеській області надано до суду відзив на позов, яким просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що 04.05.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058). Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом "екстериторіальності" Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Розглянувши звернення позивача та надані документи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області ухвалено рішення №83 від 05.05.2022, яким позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відмовлено через не достатній страховий стаж для призначення пенсії 6 років 5 місяців 15 днів (а має бути не менше 7 років). Щодо позовної вимоги здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії по інвалідності з 04.04.2022 із зарахуванням при розрахунку стажу періоду роботи 14.04.2004 - 25.10.2012 в Управлінні податкової міліції ДПС в Одеській області згідно записом в трудової книжці НОМЕР_1 , то відповідно до положень Закону № 1058 нарахування трудового стажу з 2004 року здійснюється виключно на підставі даних наявних у Реєстрі застрахованих осіб. На даний час в системі персоніфікованого обліку (форма ОК-5) на ОСОБА_1 відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків, за періоди роботи 14.04.2004 -31.12.2006 та 01.03.2007-31.10.2012, тому відсутні підстави для зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 вказані періоди роботи на підставі записів у трудової книжці НОМЕР_1 . Відтак, підстави для призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 за наявним страховим стажем (6 років 5 місяців 15 днів) - відсутні, а дії органів Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є законними та обґрунтованими. Крім того, відпоідач-1 вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України.

16.02.2023 року на виконання ухвали суду від 10.02.2023 року відповідачем-1 надано до суду копію пенсійної справи ОСОБА_1 ( а.с. 35-56)

23.02.2023 р. представником позивача надана відповідь на відзив на позов відповідача-1, в якій вважає необґрунтованими його доводи щодо зараховання позивачу до загального страхового стажу лише, за наявності відомостей про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з огляду на обставини та позиіцію позивача, викладені у позові. Щодо позиції відповідача-1 про пропущення позивачем строку звернення до суду, то представник позивача вказує, що згідно копії Рішення про відмову у призначенні пенсії № 83 від 05.05.202р., яке прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, то вона видана позивачу лише 27 січня 2023 року, доказів зворотного не надано.

17.04.2023 року Відповідачем-2 - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано до суду відзив на позов, яким просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що 04.05.32022 року ОСОБА_1 звертався до управління з заявою та документами для призначення пенсії по інвалідності. Обов`язковою умовою для призначення таких пенсій за нормами закону, що вступив в дію з 1 жовтня 2011 року, є наявність страхового стажу від одного до 15 років - залежно від віку та групи інвалідності. До 01.01.2016 року пенсії по інвалідності інвалідам І та II групи призначались при умові наявності страхового стажу від 1-го до 10-ти років в залежності від віку, в якому особу визнано інвалідом. Оскільки з 01.01.2016 р. умови наявності страхового стажу інвалідам І групи залишаються, зокрема від 41 років до досягнення особою 43 років включно - 7 років, а вік позивача на час звернення становить 42 роки 2 місяці 8 днів, то згідно наданих документів страховий стаж особи становить 06 років 05 місяців 15днів, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності. Таким чином, з`ясовані управлінням при розгляді поданих позивачем документів, призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " в Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має законних підстав, через те, що у позивача не достатньо страхового стажу.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 10 лютого 2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії документів, а саме, заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії по інвалідності, рішення, прийняте за результатами розгляду вказаної заяви позивача.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за інвалідністю ( 04.05.2022 року) досяг 42-річного віку.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ № 525514 від 07.04.2022 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ (третя) група інвалідності за загальним захворюванням на строк до 01 травня 2023 року.

04.05.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності ( а.с. 36).

До заяви було додано наступні документи: виписка з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності, диплом про навчання; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт громадянина України трудова книжка, що підтверджується розпискою-повідомленням від 04.05.2022 № 3457 та копія заяви за призначенням/перерахунком пенсії. ( а.с. 37).

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

05.05.2022 рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за № 83 за результатами розгляду документів, доданих до заяви, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за інвалідністю у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" яким передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: від 41 року до досягнення особою 43 років включно - 7 років., при цьому вік заявника 42 роки 02 місяці 08 днів, страховий стаж особи становить 06 років 05 місяців 15днів. ( а.с.13)

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача-2, позивач звернувся до суду із даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Таким законом з 01.01.2004 є Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон України № 1058), яким передбачено, зокрема,

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування ( абзац статті Закону України № 1058);

- загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу" ( пункт 11 частини першої статті 11 Закону № 1058-IV)

- страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію - для осіб, зазначених у пунктах 7 - 9, 12 - 14, 17 і 18 статті 11 цього Закону. ( пункт 2 частини першої статті 14 Закону № 1058-IV);

- страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. ( частина перша статті 20 Закону № 1058-IV)

- за осіб, зазначених у пунктах 8, 11 - 14 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога, надбавка і компенсації. ( Абзац 9 частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV)

- відомості про осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 10, 12 - 15, 18 статті 11 цього Закону, подаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу. ( частина шоста статті 21 Закону № 1058-IV)

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. ( абзац перший частини 1 статі 24 Закону України № 1058);

- страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.( абзац перший частини другої статті 24 Закону України № 1058);

- пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи. ( частина перша та друга статті 30 Закону України № 1058);

- залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. ( частина перша статті 31 Закону України № 1058);

- особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років. ( частина перша статті 32 Закону України № 1058).

Відповідно до Конституції України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій гарантує всім непрацездатним громадянам України Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII ( надалі - Закон № 1788-XII), яким передбачено, зокрема,

- основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.( стаття 62 Закону № 1788-XII).

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабміну України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, зокрема,

- основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. ( пункт перший Порядку № 637);

- за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. ( абзац перший пункту 3 Порядку № 637);

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), яким визначено, зокрема,

- заява про призначення … (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) … подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію). ( абзац перший пункту 1.1 розділу I Порядку № 22-1)

- заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. ( абзац перший пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1).

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. ( абзац чотирнадцятий пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1).

- рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. ( абзаци другий, третій пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1).

VI. Оцінка суду.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що до страхового стажу законом віднесено період, у якому особа підлягала загальнообов`язковому державному страхуванню та за який сплачені страхові внески, зокрема, органами, які виплачують цій особі заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу та ними подано відомості про застрахованих осіб. При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачами, оскаржуваним рішенням позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності при віці 42 роки 02 місяці 08 днів через не достатній страховий стаж для призначення пенсії 6 років 5 місяців 15 днів при необхідному не менше 7 років згідно статті 32 Закону України № 1058-IV.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ № 525514 від 07.04.2022 року позивачу встановлена ІІІ група інвалідності за загальним захворюванням.

За положеннями частини першою статті 32 Закону України № 1058-IV особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для інвалідів III груп: від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років.

З огляду на вказане, відповідачем -2 помилково застосовані положення вказаної статті Закону України № 1058-IV з огляду на те, що позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, а не І група інвалідності, як це стверджує відповідач-2,

Крім того, у змісті оскаржуваного рішення відповідач-2 зазначає, що до страхового стажу ним враховано всі періоди роботи згідно наданих документів.

Натомість, позивач стверджує, що відповідно розрахунку стажу ОСОБА_1 ( Форма РС-право) період роботи з 14.04.2004 року по 25.10.2012 року відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 взагалі не зарахований.

Як вбачається з записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ( а.с. 50-51) позивач 14.04.2004 року прийнятий на службу в органи податкової міліції на підставі наказу ДПА в Одеській області № 155 від 20.04.2004 р. ( запис № 1), з 25.10.2012 року звільнений з органів податкової міліції ДПС в Одеській області підстава наказ ДПС в Одеській області № 506 від 19.10.2012 р. ( запис № 2)

При цьому, суд вказує, що трудова книжка ОСОБА_1 оформлена належним чином, записи у ній мають усі необхідні реквізити, скріплені печатками підприємств та беззаперечно підтверджують зайнятість останнього в органах податкової міліції.

За позицією відповідача-1 єдиною підставою для неврахування зазначеного періоду до страхового стажу роботи є відсутність у відомостей про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як зазначалось вище, страхувальники, у розумінні ст.1 Закону №1058-ІV, це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За положеннями ст.20 Закону №1058-ІV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески являються складовою умовою існування солідарної системи та підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну (або не в повному обсязі) сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

При цьому, відповідачами не заперечується, що згідно з вищевказаними записами трудової книжки позивач у період з 14.04.2004 по 25.10.2012 року працював в органах податкової міліції ДПС в Одеській області.

Однак, відповідачем-2 не зараховано період роботи позивача з 14.04.2004 по 25.10.2012 для призначення йому пенсії по інвалідності, посилаючись на відсутність даних (індивідуальних відомостей) про позивача за даний період у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно із частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI покладено на платника єдиного внеску.

Суд зазначає, що періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до відповідного стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Відтак, відсутність в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію, оскільки остання не може нести за це відповідальність.

Правові висновки суду у даній справі відповідають усталеній практиці Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 17.07.2019р. у справі №144/669/17, від 09.09.2019р. у справі №242/5448/16-а, від 31.10.2019р. у справі №235/7373/16, від 06.07.2020р. у справі №242/2179/17, від 09.10.2020р. у справі №341/460/17, від 01.03.2021р. у справі №423/757/17, від 31.03.2021р. у справі №242/5696/16-а, від 17.11.2021р. у справі №242/5635/16-а, а також від 15.06.2022р. у справі №383/102/14-а.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №83 від 05.05.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У постанові від 05.09.2018р. у справі №826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №2340/2921/18.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача- 2 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.04.2004 року по 25.10.2012 року в Управлінні податкової міліції ДПС в Одеській області згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Разом з тим, умовами призначення пенсії по інвалідності є наявність необхідного страхового стажу залежно від віку та групи інвалідності .

Як вище зазначалось судом, право на пенсію по інвалідності ІІІ групи виникає від 40 років до досягнення особою 42 років за наявності страхового стажу 9 років.

Водночас оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області страховий стаж позивача встановлений 7 років, як інваліду І групи, що не відповідає фактичним обставинам справи та положенням ст. 32 Закону №1058.

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. № 28-2, відповідач-1 є територіальними органами Пенсійного фонду України, а згідно із п. 4.3 цього Положення організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Таким чином питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій належить до виключної компетенції відповідача-1.

Враховуючи, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.05.2022 року про призначення пенсії по інвалідності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Щодо підстав визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має вчиняти дії та здійснювати розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у даній справі, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до абз.13 п.4.2 вказаного Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 04.05.2022 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п.4.2 Порядку №22-1. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як визначений суб`єкт призначення за принципом екстериторіальності.

Підсумовуючи викладене та враховуючи вищевказані висновки суду, позовні вимоги в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії по інвалідності з 04 квітня 2022 року із зарахуванням при розрахунку стажу періоду роботи з 14.04.2004 року по 25.10.2012 року в Управлінні податкової міліції ДПС в Одеській області згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 не підлягають задоволенню.

Щодо твердження відповідача-1 про порушення позивачем строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, то суд враховує наступне.

Відповідно до частин 1-2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки предметом оскарження у даній справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії № 83 від 05.05.2022 р., яке отримано позивачем 27.01.2023 року, про що свідчить вказана відмітка на його копії, а з даним позовом позивач звернувся до суду 01.02.2023 року, то строк звернення до суду, передбачений статтею 122 КАС України є не пропущеним.

При цьому, відповдачем-1 не надано інших доказів щодо отримання позивачем оскаржуваного рішення від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які б свідчили про недотримання вказаного строку звернення до суду.

VII. Висновок суду.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, при звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 073,60 грн., що підтверджується платіжним документом від 07.02.2023 р.

Оскільки за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в сумі 536,80 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №83 від 05.05.2022 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.04.2004 року по 25.10.2012 року в Управлінні податкової міліції ДПС в Одеській області згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.05.2022 року про призначення пенсії по інвалідності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 ( п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна