Справа № 160/10064/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 травня 2023 року Справа № 160/10064/23
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2017 року протиправними;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно п.7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року №713, починаючи з 01.03.2017 року без обмежень її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.161 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цим позовом, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення строку з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску; засвідченої копії всіх сторінок документа на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності (документа, що посвідчує особу позивача); засвідченої копії ідентифікаційного коду позивача; копій долучених до позову документів для адміністративного позову відповідачу.

Копію ухвали суду від 16.05.2023 скеровано позивачу засобами електронного зв`язку на електронну пошту, вказану в позові, та доставлено 17.05.2023, про що свідчить довідка про успішне доставлення електронного листа.

22.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено засвідчені копії пенсійного посвідчення, паспорту, ідентифікаційного коду, листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.05.2023, розрахунків пенсії від 24.05.2018, від 10.04.2019, від 25.02.2020, від 11.03.2021, від 1803.2022, від 26.02.2023.

У заяві про усунення недоліків позову щодо поновлення строку звернення до суду позивачем вказано, що у даному випадку поновлення строку для звернення до суду законодавством не вимагається, оскільки відповідно до частини 2 статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Виплата пенсії ОСОБА_1 у вказаний період здійснювалось у меншому розмірі, виходячи з десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а саме: у 2017 році - 10740грн., у 2018 році: з 01.03.2018 - 13730 грн., з 01.07.2018 - 14350грн., з 01.12.2018 - 14970.00грн., з 01.03.2019 - 14970грн., з 01.07.2019 - 15640.00грн., з 01.12.2019 - 16380,00грн, з 01.03.2020 - 16380 грн., з 01.07.2020 17120,00грн., з 01.12.2020 17690,00грн, з 01.03.2021 17690,00грн., з 01.12.2021 19340,00грн., з 01.03.2022 19340,00грн, з 01.07.2022 - 20270грн., з 01.12.2022 20930,00грн., з 01.03.2023 20930,00грн., що не заперечується відповідача. За таких обставин, враховуючи, що суми його пенсійного забезпечення є нарахованими та невиплаченими з вини відповідача, що надає право звернутись до суду з адміністративним позовом без поновлення пропущеного строку на підставі статті 87 Закону № 1788-ХІ.

Дослідивши подану позивачем 22.05.2023 заяву на усунення недоліків, судом встановлено не виконання вимог ухвали суду від 16.05.2023, оскільки позивачем не надано заяви про поновлення строку звернення до суду.

«Заява про усунення недоліків позову» не може бути враховано судом в якості заяви про поновлення строку звернення до суду, оскільки подана заява не містить відповідних вимог.

При цьому, позивачем до заяви про усунення недоліків позову від 22.05.2023 не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із позовними вимогами щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування обмеження граничного розміру при нарахуванню та виплаті позивачу пенсії, починаючи з 01.03.2017, зважаючи на те, що пенсійні виплати є щомісячними платежами і позивачу достеменно було відомо порушення його прав при виплаті пенсії не у повному обсязі, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання не у належному розмірі, тобто з 01.04.2017.

Посилання позивача у клопотанні на положення частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» про те, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, а відтак до спірних правовідносин не застосовується шестимісячний строк, встановлений КАС України, суд оцінює як неприйнятні, з огляду на те, що положення положенні частини другої статті 87 Закону №1788-ХІІ є нормами матеріального права щодо виплати пенсії та не розповсюджуються на процесуальні строки звернення до суду.

Отримання ж позивачем листа від територіального органу Пенсійного фонду України від 05.05.2023 у відповідь на його заяву від 11.04.2023 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021р. у справі №240/12017/19.

З огляду на те, що заява про усунення недоліків позову не є заявою про поновлення строку звернення до суду та не містить належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду, позивачем не доведено пропуск звернення до суду з поважних причин.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «МіраґальЕсколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Отже, станом на 29.05.2023 в матеріалах справи відсутні докази усунення недоліків позовної заяви, оскільки позивачем не надано заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

При цьому, обґрунтувань неможливості усунення недоліків позову у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на усунення недоліків позову надано не було.

Згідно частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем не подано заяву про поновлення строку звернення до суду, не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, а саме на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванню та виплаті позивачу пенсії, починаючи з 01.03.2017, а доводи позивача про не застосування строків звернення до суду визнані хибними, суд дійшов висновку, що в даному випадку наявні всі передбачені законом умови для застосування наслідків, передбачених п.1, п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо частини заявлених позовних вимог.

Таким чином, позов в частині вимог щодо оскарження дій відповідача про застосування обмежень граничного розміру при нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2017 по листопад 2022 року слід повернути позивачеві.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині вимог щодо оскарження дій відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2017 по листопад 2022 року - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова