Справа № 420/15218/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 протиправними щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та заяви ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з приводу звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі абз. пп. г) п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю II групи;

встановити судовий контроль за виконанням рішення згідно ст. 382 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 проходить військову службу за мобілізацією в військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира бойової машини, командира першого механізованого відділення третього механізованого взводу другої механізованої роти першого механізованого батальйону, куди направлений ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також представник позивача зазначає, що дружина позивача є особою з інвалідністю другої групи, згідно з пенсійним посвідченням, виданим 08.09.2021 та довідкою до акту огляду медико-соціальної експертизи. Термін дії - довічно.

Представник позивачів вказує, що позивачі неодноразово зверталися до відповідачів із заявами та рапортами про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю II групи. Всі вищенаведені рапорти та заяви не розглянуті відповідачами, що свідчить про їх протиправну бездіяльність.

Позивачі вважають бездіяльність відповідачів щодо невчинення дій по звільненню ОСОБА_1 з військової служби - протиправними, а його таким, що має безперечне право на звільнення з військової служби згідно з положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Ухвалою суду від 31.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Копія ухвали суду від 31.10.2022 року та адміністративний позов, направлена на адресу військової частини НОМЕР_1 засобом поштового зв`язку, проте повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалою суду від 09.12.2022 року витребувано у Міністерства оборони України (, адреса: пр.-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168) актуальну адресу розташування військової частини НОМЕР_1 та адресу електронної пошти у разі наявності. Зобов`язано Міністерство оборони України надати витребувану судом інформацію у строк до 26 грудня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14. Провадження у справі зупинити до отримання витребуваних доказів.

Ухвалою суду від 17.01.2023 року поновлено провадження у справі та ухвалено повідомити військову частину НОМЕР_1 про розгляд даної справи шляхом розміщення оголошення про розгляд справи 420/15218/22 на сайті Судова влада України, Одеський окружний адміністративний суд (https://adm.od.court.gov.ua/sud1570/).

Разом з тим, судом також направлено копію ухвали суду від 31.10.2022 року та адміністративний позов з додатками на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 29.05.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачів про виклик та допит свідка.

Ухвалою суду від 29.05.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачів про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем засобом електронного зв`язку направлено до суду відзив на адміністративний позов (вх. №ЕП/10440/23 29.03.2023), в якому представником відповідача зазначено, що військова частина НОМЕР_1 не визнає позов в повному обсязі зважаючи на його необґрунтованість та безпідставність.

Представник відповідача зазначає, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 №84, солдат ОСОБА_4 убув у відпустку за сімейними обставинами 20.07.2022 терміном на 5 (п`ять) діб. Інших рапортів від солдата ОСОБА_5 до командира Військової частини НОМЕР_1 не надходило, про що свідчать відповідні записи у Журналі реєстрації вхідних документів Військової частини НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_1 звертає увагу суду, що в матеріалах позовної заяви містяться докази відправлення рапорту на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку 15.09.2023, проте, відсутні будь-які докази отримання Військовою частиною НОМЕР_1 вказаного рапорту. Натомість, матеріали позовної заяви містять докази повернення відправнику поштового відправлення. Разом з тим, від ОСОБА_6 не надходило жодних рапортів та клопотань щодо розгляду будь-яких рапортів солдата ОСОБА_1 про його звільнення з військової служби. Зважаючи на відсутність рапорту солдата ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльністю Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду такого рапорту та подальшого звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Також представник військової частини НОМЕР_1 зазначає, що солдат ОСОБА_1 не повернувся до військової частини НОМЕР_1 з відпустки, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 подала відповідну доповідь №189 від 25.07.2022 про подію. В подальшому, солдат ОСОБА_1 так і не прибув до Військової частини НОМЕР_1 . 20 листопада 2022 року наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №319-РС (по особовому складу), солдат ОСОБА_1 увільнений від займаної посади у Військовій частині НОМЕР_1 та йому призупинено військову службу. Вказаний наказ прийнято на підставі витягу з ЄРДР від 23.08.2022 №0000366. На підставі вказаного наказу, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.11.2022 №199, солдата ОСОБА_1 не враховано у чисельності Збройних Сил України (виключено зі списків частини), а облікові документи направлені до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Водночас, представник військової частини НОМЕР_1 зазначає, що відповідно до директиви Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №Д-150ДСК від 19.11.2022, військову частину НОМЕР_1 як тактичну групу переформовано в окремий батальйон обслуговування та охорони. При цьому, відповідальним за проведення переформування визначено начальника Військової академії (м. Одеса). Отже, на переконання військової частини НОМЕР_1 , відповідальним за ведення обліку військовослужбовців до моменту переформування військової частини НОМЕР_1 є Військова академія ( м. Одеса ). Своєю чергою, військова частина НОМЕР_1 відповідає за здійснення обліку військовослужбовців з моменту їх зарахування до списків Військової частини НОМЕР_1 або передання їх у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, на переконання представника відповідача, зважаючи на призупинення військової служби солдату ОСОБА_1 , не доведення останнім подання рапорту про звільнення з військової служби до військової частини НОМЕР_1 у порядку, передбаченому чинним законодавством, та не отримання вказаного рапорту військовою частиною НОМЕР_1 , самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та відсутність у списках військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Представником позивачів подано відповідь на відзив (№10937/23 від 07.04.2023 року), в якій зазначено, що позивачі всіма можливими способами намагалися сповістити військове командування про наявність в нього права на звільнення та його бажання звільнитись з військової служби, у зв`язку з необхідністю догляду за дружиною, яка має II групу інвалідності. Так, позивачі сповістили військове командування наступними способами:

1. ОСОБА_7 передав рапорт на звільнення безпосередньо по підпорядкуванню офіцеру ОСОБА_8 ;

2. ОСОБА_7 направив через месседжер Signal ОСОБА_8 фотокопії документів, що підтверджують II групу інвалідності дружини ОСОБА_9 ;

3. ОСОБА_7 направив рапорт на звільнення з додатками ОСОБА_8 через поштового оператора «Нова Пошта» (ЕН 2917),

4. С. Панайот направив рапорт на звільнення з додатками двічі через поштового оператора «Нова Пошта», на ім`я офіцера військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 ( НОМЕР_3 ).

9. ОСОБА_11 направила заяву із клопотанням про звільнення її чоловіка із військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_3 (накладна 158).

Також, представник позивачів вказує, що позивачі вважають, що не тільки військовою частиною НОМЕР_1 здійснено протиправну бездіяльність, а і ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки останнім усупереч приписів Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, не здійснив дій щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби. ІНФОРМАЦІЯ_3 не направлено жодних документів та запитів до місця проходження служби ОСОБА_1 , а отже допущено протиправну бездіяльність.

Щодо наказу про увільнення позивача від служби, представник позивачів вказує, що жодної інформації про проведення командуванням військової частини НОМЕР_1 службового розслідування відносно військовослужбовця ОСОБА_12 у відзиві не наведено, відповідних матеріалів до відзиву не надано. Відтак, можна дійти висновку, що така службова перевірка проведена за відсутності ОСОБА_9 , без його пояснень, тощо. Хоча у військової частини НОМЕР_1 була наявна повна інформація про місцезнаходження ОСОБА_1 та його контактні дані, що підтверджується доповіддю про подію у військовій частині НОМЕР_1 від 25.07.2022 вих. № 189.

Представник позивачів вказує, що у разі, якщо б відповідальні за службову перевірку особи зокрема, та командування військової частини НОМЕР_1 в цілому здійснили б свої зобов`язання, передбачені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608, військовій частині НОМЕР_1 стало б відомо, що ОСОБА_1 з 23.07.2022 перебував в КНП «Великомихайлівська багатопрофільна лікарня» Великомихайлівської селищної ради Одеської області на лікуванні з діагнозом - деформуючий остеоартроз лівого колінного суглобу; хвороба осгуд-шляттера лівої гомілки; синовіїт лівого колінного суглобу; остеохороз поперекового відділу хребта; радиокулоішемія зліва; артеріальна гіпертензія.

За твердженням представника позивачів, про означений факт позивач також негайно доповів безпосередньому командирові через застосунок Signal, тобто єдиним можливим способом сповіщення, ураховуючи факт його перебування в лікарні.

Поміж іншого представник позивачів зазначає, що факт призупинення військової служби в порядку передбаченому ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ніяким чином не нівелює права військовослужбовця на звільнення згідно з абз. пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Крім того, представник позивачів вказує, що військовослужбовець ОСОБА_7 09.08.2022 пройшов військово-лікарську експертизу та отримав довідку військово-лікарської комісії, відповідно до якої останній має діагноз відкритий перелом бугристості великогомілкової кістки лівої гомілки. Травма визнана такою, що пов`язана із військовою службою. Довідкою ВЛК визначено, що ОСОБА_7 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. В подальшому ОСОБА_1 ще неодноразово перебував на лікуванні. Проте, ані війська частина НОМЕР_1 , ані ІНФОРМАЦІЯ_3, ані будь-який з правоохоронних органів який ніби розслідує справу за ст. 407 КК України - не звертались до нього з приводу отримання відповідних пояснень. В свою чергу сам ОСОБА_7 , після направлення останнього листа ОСОБА_6 «Новою Поштою» (ЕН 2917), більше не мав змоги зв`язатися з будь-ким з військової частини. За твердженнями позивача, старше командування заблокувало його номер телефону та на зв`язок не виходило.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив (вх. №ЕП/11946/23 від 10.04.2023), в яких зазначено про необґрунтованість доводів представника позивачів, викладених у відповіді на відзив.

Представником відповідача зазначено, що твердження представника позивачів про те, що ОСОБА_1 повідомляв командування про наявність підстав для звільнення з військової служби військова частина НОМЕР_1 вважає безпідставними, адже відсутні будь-які докази подання ОСОБА_1 рапорту у передбаченому законом порядку. При цьому, саме повідомлення про наявність підстав для звільнення з військової служби без рапорту військовослужбовця не є підставою для його звільнення. Вказане повністю узгоджується з Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 12.09.2022 №641/2022).

Долучення до відповіді на відзив копії накладної про направлення документів новою поштою за накладною 2917 не можуть слугувати доказом направлення рапорту, оскільки відсутній перелік документів, вкладений у таке відправлення, та за таким номером на сайті Нової пошти відсутня така посилка.

Представник військової частини НОМЕР_1 зазначає, що представник позивача помилково вважає, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №319-РС від 20.11.2022 прийнято на підставі матеріалів службового розслідування, оскільки саме внесення відомостей до ЄРДР є підставою для призупинення військової служби.

Також в запереченнях зазначено, що на переконання військової частини НОМЕР_1 розгляд рапорту позивача можливий лише після поновлення військової служби на підставі закриття кримінального провадження або виправдувального вироку суду, поданні такого рапорту ОСОБА_12 до військової частини НОМЕР_1 в порядку, передбаченому законодавством, з копіями документів, які підтверджують наявність обставин, передбачених ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». У випадку призупинення військової служби, військова частина НОМЕР_1 позбавлена повноважень щодо розгляду рапортів таких військовослужбовців, а їх звільнення чи поновлення військової служби врегульоване ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За таких обставин, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача - Роздільнянського центру комплектування та соціальної підтримки не скористався правом подати відзив на адміністративний позов.

Копія ухвали суду від 31.10.2022 року отримана відповідачем 03.11.2022 засобом електронного зв`язку за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника Військової академії (по стройовій частині) від 06.03.2022 року №51 нижчепойменованих військовослужбовців та резервістів відповідно до Указу Президента № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", вважати, що "06" березня 2022 року прибули для проходження служби, з "06" березня 2022 року призначити на посади та зарахувати на всі види забезпечення.

На продовольче забезпечення військову частину НОМЕР_1 при Військовій академії (м. Одеса) (зі сніданку) "06" березня 2022 року:

солдата ОСОБА_12 , командиром бойової машини-командиром першого механізованого відділення третього механізованого взводу другої механізованої роти першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 при Військовій академії (м. Одеса), НОМЕР_8

Згідно з витягом з підсумкового бойового донесення 98 ТГр №63 в період з 10г. 30 хв. 14.06.2022 року по 11г. 15хв. 14.06.2022 року згідно із рішенням командира 98 ТГр №71 від 12.06.2022 року у відповідності до БОЙОВОГО РОЗПОРЯДЖЕННЯ Командира НОМЕР_7 № Р-784 дск/кп від 11.06.2022 року ОКП 98 ТГр у складі комендантського взводу, польового вузла зв`язку, відділень МТЗ, господарського взводу здійснило переміщення (марш) по маршруту СОФІЄВКА - НОВОМИКОЛАЇВКА - ТЕРСЯНКА - ЗАЛИВНЕ - БАРВІНІВКА - ЛЮБИЦЬКЕ - МИКІЛЬСЬКЕ. ОКП розміщено в н.п. МИКІЛЬСЬКЕ.

19.07.2022 року солдатом ОСОБА_1 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про надання відпустки за сімейними обставинами на 5 діб з 20.07.2022 року.

В рапорті вказано, що відпустку ОСОБА_1 буде проводити за адресою: АДРЕСА_1 . З заходами безпеки під час відпустки ознайомлений.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2022 року №84 солдат ОСОБА_1 , командир бойової машини - командир механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини вибув у відпустку за сімейними обставинами у АДРЕСА_8 на 5 діб з 20 липня 2022 року. Підстава: рапорт від 19 липня 2022 року ОСОБА_12 вх. № 891.

23.07.2022 року ОСОБА_1 склав рапорт про звільнення з військової служби відповідно до абз. 5 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю.

На підтвердження подання зазначеного рапорту позивачем надано копії експрес-накладних служби доставки «Нова пошта», а саме:

№2917 від 23.07.2022 року на адресу смт Новомиколаївка (Запорізька область) отримувач ОСОБА_6 ;

№6193 від 25.07.2022 року на адресу смт Новомиколаївка (Запорізька область) отримувач ОСОБА_13 ;

№3953 від 26.07.2022 року на адресу смт Новомиколаївка (Запорізька область) отримувач ОСОБА_13 .

Також позивачем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення про вручення 27.07.2022 року поштового відправлення адресованого ІНФОРМАЦІЯ_3

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 15.09.2022 року склала заяву про звільнення в запас її чоловіка ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України на підставі абзацу пп. г) п. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, яку направила на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 та військової частини НОМЕР_1 засобом поштового зв`язку.

Відправлення вручено ІНФОРМАЦІЯ_4 22.09.2022 року.

Відправлення, яке направлялось на адресу військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_7, повернуто на адресу відправника 18.10.2022 року.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно із статтею 1 вищезазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із статтею 4 частиною 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до статті 4 частин 5 та 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу піл час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Перелік підстав для звільнення з військової служби закріплено в ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до абз. 5 пп. г) п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

При цьому відповідно до ч.7 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі - Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з абз.2 п.225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_4 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;

у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;

у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;

у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військовому званні - Президентом України.

Відповідно до п.233 Положення Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Пунктом 1.5 розд.І наказу Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 "Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України" (далі Інструкція №333, чинної станом на дату складання позивачем рапорту на звільнення) визначено, що командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (далі - військові навчальні заклади), установ і організацій, кораблів і підрозділів і створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Відповідно до п. 11.1. розд.11 Інструкції №333 накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

При цьому, проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (п.12.10 Інструкції №333).

Після цього проекти наказів проходять правову експертизу в юридичній службі. Віза посадової особи юридичної служби проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу (п.12.11 Інструкції №333).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п.1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно із п.14.10 розд.XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом "г" пункту 1 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абз.3 п.14.10 розд. XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Натомість, у спірних правовідносинах рапорт позивача про звільнення направлено засобом поштового зв`язку (Нова Пошта) за адресою АДРЕСА_5, в той час коли військова частина НОМЕР_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а безпосереднє місце розміщення окп (об`єднаний команд пункт) - нп АДРЕСА_7, пкп (передовий команд пункт) - нп Новоселівка, Запорізька область.

Так, суд вважає безпідставним покликання представником позивачів на роздруківку повідомлення з телефону, як доказ отримання ОСОБА_6 рапорту від 23.07.2022 з документами, оскільки як в експрес-накладній так і в повідомленні відсутні дані щодо вмісту зазначеного поштового відправлення, а також адреса отримувача не відповідає місцю розташування військової частини НОМЕР_1 .

В свою чергу, як вбачається з наданої копії журналу реєстрації вхідних документів, рапорт позивача від 23.07.2022 року не надходив до військової частини НОМЕР_1 .

Отже, позивачем - ОСОБА_1 не доведено належними доказами подання прямому командиру рапорту про звільнення від 23.07.2022 року.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що військовою частиною НОМЕР_1 допущено бездіяльність щодо розгляду рапорту від 23.07.2022 року, з огляду на що відступні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Так, оскільки військовою частиною не допущено бездіяльності, похідна вимога зобов`язального характеру також задоволенню не підлягає.

При цьому, стосовно вимог ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 щодо визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду її заяви про звільнення ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Так, дійсно, як зазначає представник позивачів, відповідно до абз. 2 п. 213 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, у разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Між тим, відповідно до абз. 1 цього пункту військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г" частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Тобто, як вірно зазначив, представник позивачів, за цим пунктом родичі військовослужбовців також мають право клопотати про звільнення військовослужбовця за сімейними обставинами.

Проте, частина 2 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачає підстави для звільнення військовослужбовця без урахування особливостей правового режиму воєнного стану.

В свою чергу, підстави звільнення військовослужбовців під час воєнного стану визначені п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" і Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не передбачає права родичів клопотати про звільнення військовослужбовця та обов`язку військової частини приймати рішення стосовно такої заяви.

Таким чином, доводи представника позивачів в цій частині є також необґрунтованим.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи заява ОСОБА_2 не отримана військовою частиною НОМЕР_1 та поштове направлення повернуто відправнику.

Стосовно вимог до ІНФОРМАЦІЯ_3 суд зазначає таке.

Представник позивачів також обґрунтовує протиправність бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 покликаючись на п. 213 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

В свою чергу, як вже зазначено судом алгоритм дій встановлений п. 213 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений за умови наявності підстав для звільнення військовослужбовця відповідно до пунктів "б", "в", "г" частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а не відповідно до ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Як вже зазначено судом, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

В свою чергу, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, застосування алгоритму дій військового командування стосовно звільнення мобілізованого військовослужбовця, який встановлено для мирного часу не є застосовними під час дії воєнного стану, з огляду на що доводи представника позивачів є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд не надає правову оцінку обставинам та доводам, викладеним представником позивачів щодо підстав не повернення ОСОБА_1 у розташування військової частини НОМЕР_1 25.07.2022 року зазначеному у відпускному квитку та рішенням, прийнятим відповідачем за наслідком настання відповідної події, оскільки означене не є предметом даного спору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти Україн» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ),

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 )).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 )

ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_6)

Суддя П.П. Марин

.