Справа № 160/4611/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2023 року Справа № 160/4611/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду заяви №7 від 15.12.2022 р., винесене комісією при Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області в частині не зарахування до пільгового підземного стажу його періодів роботи з 24.03.1998 р. по 31.03.1998 р., з 01.10.1998 р. по 30.11.1998 р. та з 01.01.1999 р. по 31.03.1999 р.;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області призначити йому з 13.02.2023 р. пенсію на пільгових умовах, зарахувавши стаж роботи за періоди з 24.03.1998 р. по 31.03.1998 р., з 01.10.1998 р. по 30.11.1998 р. та з 01.01.1999 р. по 31.03.1999 р. до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи прохідником відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 26.01.1992 року №8 з розрахунку за кожний повний рік роботи 1 рік 3 місяці.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами не зараховано періоди його роботи прохідником з 24.03.1998 р. по 31.03.1998 р., з 01.10.1998 р. по 30.11.1998 р. та з 01.01.1999 р. по 31.03.1999 р. до пільгового стажу. Підставою не зарахування стало те, що у довідках від 24.07.2018 р. №344 та №345 відображена кількість відпрацьованих днів та суми нарахувань з березня 1998 по квітень 2001 року, при цьому відповідно до довідок у спірних періодах відпрацьовані неповні місяці. Позивач зазначає, що в його трудовій книжці серії НОМЕР_1 містяться всі необхідні записи, шо підтверджують повний робочий день на підземних роботах, а відповідачами протиправно не враховані дані його трудової книжки, яка є основним документом що підтверджує стаж роботи. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом за захистом своїх прав та майнових інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачу-2 позов та ухвала суду від 15.03.2023 року доставлена до електронного кабінету 10.03.2023 року та 15.03.2023 року, що підтверджується відповідними довідками наявними матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву чи будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору відповідач-2 до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача-1, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 15.12.2022 року комісією при Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення №7 про підтвердження періодів роботи позивача з 01.04.1998 року по 30.09.1998 року, з 01.12.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.04.1999 року по 30.04.2001 року для зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказаним рішенням також встановлено, що згідно із довідкою №122 від 24.07.2018 р. ОСОБА_1 працював на шахті №1 ім.Артема рудоуправління ім.Кірова: з 24.03.1998 року по 30.04.2001 року - підземним гірником. В довідках від 24.07.2018 року №344 та №345 відображена кількість відпрацьованих днів та суми нарахувань з березня 1998 р. по квітень 2001 р., при цьому невідпрацьовані повні місяці в 1998 р.: в березні 6 днів - учбовий комбінат, в жовтні - 7 днів тарифна відпустка, в листопаді - тільки 1 робочий день; в 1999 р: січні, лютому, березні відпрацьовано неповні місяці.
Як зазначено в рішенні про результати розгляду заяви № 7 від 15.12.2022 р. - в довідці з Єдиного державного реєстру зазначено, що державна реєстрація Державного підприємства «Рудоуправління ім.Кірова» (00191342) припинена у зв`язку з банкрутством. Архівні документи шахт РУ ім.Кірова, передані на зберігання у Державне підприємство «Кривбасшахтозакриття». Вирішення питання про зарахування періодів роботи проводилось на підставі в тому числі уточнюючих довідок № 122, № 344, № 345.
Судом також встановлено, що 13.02.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказаним рішенням відповідач-2 встановив, що вік позивача на дату звернення становить 45 років. Загальний страховий стаж позивача складає 28 років 09 місяців 22 дні. Підсумок по стажу з урахуванням кратності в тому числі додаткові роки за Списком №1 - 51 рік 09 місяців 22 днів. Пільговий стаж роботи підземні, провідні професії за постановою №202 (25 років) становить - 15 років 03 місяці 12 днів, пільговий стаж роботи підземні, провідні професії (20 років) становить - 07 років 08 місяців 26 днів. До страхового стажу зараховані всі періоди роботи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст.9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 114 Закону №1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Так, частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Згідно із ч.5 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
В силу статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.
Крім того, згідно із частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається обсяг прав та обов`язків у органів пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 04.05.1993 року містяться записи про спірні періоди його трудової діяльності:
- запис №6 24.03.1998 р. прийнятий на шахту №1 імені Артема дільниця №20 підземним гірником 2 розряду з повним робочим днем в підземних умовах. Розпорядження №44 від 24.03.1997 р.;
- запис №7 01.03.1999 р. переведений на шахту імені Артема дільниця №20 підземним гірником 2 розряду. Наказ №144 від 22.02.1999 р.;
- запис №8 01.09.1999 р. переведений по шахті імені Артема на дільницю №14 підземним гірником 2 розряду. Наказ №1433 від 01.09.1999 р.
Як видно з матеріалів справи, відповідачі не врахували періоди роботи позивача з 24.03.1998 р. по 31.03.1998 р., з 01.10.1998 р. по 30.11.1998 р. та з 01.01.1999 р. по 31.03.1999 р. до пільгового стажу, з підстав відсутності довідок підтверджуючих роботу повний робочий день.
Таким чином, трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 04.05.1993 року та довідка про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії №122 від 24.07.2018 року місять необхідні відомості для зарахуванням спірних періодів роботи до пільгового стажу роботи позивача, проте відповідачами протиправно не враховані.
Отже, враховуючи, що рішенням комісії при Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області №7 частково підтверджено періоди роботи позивача, а саме: з 01.04.1998 року по 30.09.1998 року, з 01.12.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.04.1999 року по 30.04.2001 року, суд прийшов до висновку про його скасування лише в частині не зарахованих спірних пільгових періодів роботи позивача.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання зарахувати періоди роботи з 24.03.1998 р. по 31.03.1998 р., з 01.10.1998 р. по 30.11.1998 р. та з 01.01.1999 р. по 31.03.1999 р. до пільгового стажу, з розрахунку за кожний повний рік роботи 1 рік 3 місяці, суд зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8, працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку, може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірником очисного вибою, прохідником, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік 3 місяці роботи".
Як підтверджено трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 від 04.05.1993 р. у спірний період останній працював підземним гірником, записи його в трудовій книжці ніким не оспорювались та в судовому порядку недійсними не визнавались.
Таким чином, період роботи з 24.03.1998 р. по 31.03.1998 р., з 01.10.1998 р. по 30.11.1998 р. та з 01.01.1999 р. по 31.03.1999 р. повинні бути враховані до пільгового стажу відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 13.02.2023 року, суд зазначає що з урахуванням дискреційних повноважень органу, суд не може підміняти собою орган владних повноважень щодо питань, які належать до його компетенції.
Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З огляду на приписи розділу ІV Порядку №22 Головне управління ПФУ в Сумський області, як структурний підрозділ, що визначений за принципом екстериторіальності, розглядало заяву позивача про призначення пенсії та прийняло рішення про відмову у призначенні йому пенсії.
Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 13.02.2023 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши стаж роботи за періоди з 24.03.1998 р. по 31.03.1998 р., з 01.10.1998 р. по 30.11.1998 р. та з 01.01.1999 р. по 31.03.1999 р. до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 26.01.1992 року №8 з розрахунку за кожний повний рік роботи 1 рік 3 місяці, та з урахуванням висновків суду.
Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачами під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не встановлено інших підстав для відмови у призначенні йому пенсії, аніж досліджені та спростовані судом у ході розгляду справи.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 536,80 грн. (1 073,60 грн. : 2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №7 від 15.12.2022 року в частині не зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 , а саме: з 01.04.1998 року по 30.09.1998 року, з 01.12.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.04.1999 року по 30.04.2001 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2023 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 24.03.1998 р. по 31.03.1998 р., з 01.10.1998 р. по 30.11.1998 р. та з 01.01.1999 р. по 31.03.1999 р., що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 26.01.1992 року №8 з розрахунку за кожний повний рік роботи 1 рік 3 місяці, та з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма