Справа № 240/3895/23
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/3895/23

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № UA101000/2022/0001980/2 від 27.12.2022 про коригування митної вартості товарів, винесене Житомирською митницею.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що уповноваженою особою позивача подано до Житомирської митниці Держмитслужби митну декларацію для митного оформлення імпорту автомобіля бувшого у використанні марки RENAULT, модель MASTER, номер кузова - НОМЕР_1 вартістю 16500 євро.

Як зазначив позивач, на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару за ціною договору, разом з митною декларацією декларант надав митниці необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Зокрема, було надано договір купівлі-продажу, звіт №27/12/2022-1, митну декларацію країни відправлення.

Однак відповідач прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. В результаті коригування митна вартість товару збільшилась та становить 18000 євро, що відповідно призвело до надмірної сплати митних платежів. При цьому, жодних доказів щодо наявності у поданих декларантом документах певних розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності всіх відомостей відповідач не надав.

Таким чином, позивач вважає, що надані до митного оформлення документи в повній мірі відображають зовнішньоекономічну операцію, узгоджуються між собою та містять достатню інформацію про ввезений товар для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 13.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до вимог статті 262 КАС України.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив. Під час проведення відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, із виданого DI Е MOHRE (продавець) на ім`я ОСОБА_1 (покупець) рахунку-фактури (договір купівлі-продажу транспортного засобу) від 21.12.2022 встановлено, що останнім набуто право власності на товар: Rynault Master, 09.04.2021 року випуску, за ціною 16500 євро. Згідно із даним документом покупець взяв на себе зобов`язання прийняти транспортний засіб і оплатити ціну придбання. Товар фактично переданий у розпорядження покупця та знаходився на митній території України, а тому відповідач вважає, що на момент митного оформлення сторони виконали один перед одним свої зобов`язання: продавець передав товар покупцю, а покупець оплатив товар. Водночас, декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Крім того, у рахунку-фактурі не вказано даних про товар, за якими можливо його ідентифікувати (VIN код), власником є інша особа, не продавець, документ, що вказує на юридичний зв`язок цієї особи з транспортним засобом, право розпоряджатися транспортним засобом та визначати ціну продажу, до митного оформлення не подано.

На вимогу митного органу були надані додаткові документи, проте вони містять розбіжності щодо ціни, маршруту слідування, а тому митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару.

З наведених підстав відповідач вважає, що його рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені митним законодавством, та у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 26.04.2023 відмовлено відповідачу у витребуванні від позивача доказів.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

27.12.2022 з метою здійснення митного оформлення товарів представником позивача декларантом ОСОБА_2 до Житомирської митниці було направлено електронну митну декларацію, (далі - ЕМД) №22UA85U1 з відповідним пакетом документів для здійснення митного оформлення в режимі імпорт автотранспортного засобу "Вантажний автомобіль, марка - RENAULT, модель - MASTER, календарний рік виготовлення - 2021, модель - MASTER, номер кузова НОМЕР_1 , двигун - дизель, робочий об`єм двигуна - 2299СМЗ; тип кузова - ВВ, колір - білий; календарний рік виготовлення - 2021, країна виробник Німеччина (DE)".

Під час митного оформлення позивачем було заявлено митну вартість за пунктом 1 частини першої статті 57 Митного кодексу України (далі - МК України) по ціні договору, а саме: 16500,00 євро (графа 42, 43 декларації).

Для підтвердження митної вартості декларантом подавалися такі документи;

- рахунок-фактура від 21.12.2022;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.04.2021 № НОМЕР_2 ;

- довідка про транспортні витрати від 27.12.2022.

На вимогу митного органу декларантом для підтвердження митної вартості додатково надано звіт №27/12/2022-1 експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 27.12.2022, складений ФОП ОСОБА_2 та копія митної декларації країни відправника (експортера) № 22NLLBXMWJATC2WD54, у якій вказана вартість у розмірі 16520,00 євро.

27.12.2022 Житомирською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2022/0001980/2 та сформовано картку відмови №UA101020/2022/023008 у прийнятті митної декларації.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару - за основним методом - за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 53 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України - декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, що наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд враховує наступне.

Як зазначено у графі 33 оспорюваного рішення, на виконання вимог Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Також, встановлено, що у поданих до митного контролю та митного оформлення документах наявні розбіжності:

- у рахунку-фактурі від 21.12.2022 продавцем зазначено особу DI Е MOHRE, яка не є його власником. Як вказано у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 09.04.2021, власником транспортного засобу Rynault Master, 09.04.2021 є AANNEMERSBEDRIJF T.W.AUGUSTINUS, до митного оформлення позивачем не надано документ, що вказує на юридичний зв`язок між продавцем транспортного засобу та особою, яка вказана у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, а саме: надання права розпоряджатися від імені власника транспортним засобом та визначати ціну продажу. Будь-яких пояснень чи документів щодо даної розбіжності позивачем в ході митної процедури не було надано, а тому митним органом обґрунтовано було витребувано додаткові документи для усунення виявлених в цій частині розбіжностей;

- рахунок-фактура від 21.12.2022 не містить даних про товар, з яких можна ідентифікувати транспортний засіб, а саме: відсутній номер кузову (VIN код), що могло свідчити про те, що даний документ не стосувався оцінюваного товару. Окрім того, не зазначено, що на момент продажу автомобіль мав пошкодження аварійного характеру, тоді як при огляді даного автомобіля митним органом такі пошкодження були встановлені, що відображено у акті про проведення митного огляду товарів від 27.12.2022;

- згідно із рахунком-фактурою від 21.12.2022 покупець взяв на себе зобов`язання прийняти транспортний засіб і оплатити ціну придбання. Товар фактично переданий у розпорядження покупця та знаходився на митній території України, а тому на момент митного оформлення сторони виконали один перед одним свої зобов`язання: продавець передав товар покупцю, а покупець оплатив товар. Враховуючи, що даний рахунок-фактура був сплачений, а тому в силу п.4 ч.2 ст.53 МК України декларант зобов`язаний був надати банківські платіжні документи, що стосуються оплати оцінюваного товару. Водночас, декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, будь-яких пояснень щодо зазначеного позивачем не надано;

- додатково наданий звіт №27/12/2022-1 експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 27.12.2022 не міг бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки ґрунтувався на інформації про вартісні характеристики товарів лише із одного джерела - www.mobile.de. При цьому експертом не було проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел. Також суд враховує, що особа, що здійснювала декларування за ЕМД №22UA85U1 від 27.12.2022 був ФОП ОСОБА_2 і дана особа проводила експертне дослідження товару, що обґрунтовано викликає сумніви у неупередженості цієї особи при встановленні вартості автомобіля;

- додатково надана копія митної декларації країни відправника (експортера) №22NLLBXMWJATC2WD54, у якій вказана вартість у розмірі 16520,00 євро не могла бути використана як документ, що підтверджує заявлену митну вартість, оскільки мала розбіжності у відомостях щодо ціни. Так, декларантом заявлена вартість транспортного засобу у ЕМД №22UA85U1 у розмірі 16500,00 євро, а у додатково наданій декларації країни відправника № 22NLLBXMWJATC2WD54 у розмірі 16520,00 євро, тобто навіть більше, ніж вказано декларантом;

- відповідно до інформації вказаній у гр.15 декларації та довідці про транспортні витрати від 27.12.2022, автомобіль транспортувався з Німеччини. Відповідно до інформації вказаній у гр.15 додатково наданої митної декларації країни відправлення транспортний засіб слідував з країни Нідерланди (NL). Враховуючи викладене, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо місця, з якого здійснювалося транспортування автомобіля;

- відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу у розмірі 300,00 євро (довідка про транспортні витрати від 27.12.2022), не базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, що позбавило митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч.10 ст.58 МК України є складовою митної вартості.

Так, вказана норма передбачає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей, що зумовлені наявністю розбіжностей у поданих документах, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, а тому були наявні підстави для витребування додаткових документів.

При цьому декларанту було повідомлено митницею про вказані обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Водночас, документи, які підтверджують обраний метод визначення митної вартості згідно із ст.64 Митного кодексу України, а також інші запитувані документи відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, що підтверджують заявлену митну вартість товару, декларантом не були надані.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у митного органу були відсутні підстави для застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту), оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів митним органом проведено консультацію, в ході якої повідомлялось про вищезазначені розбіжності у документах.

Факт проведення консультації підтверджується відповідним електронним повідомленням декларанта.

Згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, в результаті проведеної консультації з декларантом, як то передбачено ст.57 МК України, останнім не було надано додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, а також документів, які, на думку позивача, можуть підтвердити заявлену митну вартість.

Відповідно до вимог статей 55, 57 МК України на основі проведення консультації, а також враховуючи не надання декларантом витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості автомобілю, Житомирською митницею повідомлено декларанта про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 по справі №825/648/17 та у постанові від 09.09.2020 по справі №400/3133/18.

У оспорюваному рішенні наведено обґрунтування застосування резервного методу у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме:

- методу 2а (ст.59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта цінової інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари;

- методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності основи для віднімання та додавання для встановлення митної вартості відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МК України.

Митну вартість визначено за резервним методом 6 (шостим), що передбачено ч.3 ст. 64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) відповідачем митній вартості схожого автомобіля за МД №22UA55U9 від 26.12.2022 - автомобіль вантажний б/в, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування, марка RENAULT модель MASTER, календарний рік виготовлення 2021 та становить 18000 євро.

Отже, при прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію ЄАІС Держмитслужби та навів номер і дату митної декларації, митну вартість з якої взято за основу, навів у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

28.12.2022 товар був випущений у вільний обіг за ЕМД №22UA55U6 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, що була фактично сплачена за товар та такі документи не давали можливість здійснити митне оформлене товару за основним методом - за ціною договору, довів правові підстави для застосування резервного методу та правильність визначення митної вартості товару, скориговану ним за резервним методом.

Отже, рішення відповідача №UA101000/2022/0001980/2 від 27.12.2022 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим, мотивованим та прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для його скасування.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 26 травня 2023 р.