Справа № 260/3921/22
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/3921/22 пров. № А/857/3045/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іршавський завод продовольчих товарів» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Іршавський завод продовольчих товарів» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року (суддя першої інстанції Іванчулинець Д.В., м. Ужгород)

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іршавський завод продовольчих товарів» (далі ТОВ «Іршавський завод продовольчих товарів») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі ГУ ДПС у Закарпатській області) про визнання протиправним та скасування рішення №9763/6/07-16-13-09-08 від 14.09.2022 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилося ТОВ «Іршавський завод продовольчих товарів» та подало апеляційну скаргу. Вважає рішення постановленим з неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить скасувати рішення та прийняти нове про задоволення позову. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначило, що у разі виникнення у платника податків боргу, контролюючий орган формує вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду. При цьому стягнення коштів за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може маги місце не стосовно будь-якого податкового боргу, а лише того, що супроводжується наявністю додаткових умов, визначених статтею 95 Податкового кодексу України. Апелянт вказав, що в спірному рішенні відсутні відомості про наявність податкового боргу із задекларованих зобов`язань, який не сплачено позивачем протягом 90 календарних днів з моменту його виникнення. При цьому, вказаним рішенням вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу, що не узгоджується з вимогою закону для таких рішень щодо обов`язкового сплину строку 90 календарних днів, протягом яких не сплачено податковий борг. Вважає, що рішення податкового органу щодо погашення усієї суми податкового боргу порушує права позивача, оскільки до існуючої загальної суми податкового боргу (за самостійно визначеними платником зобов`язаннями) у розмірі 448 610,97 грн належить і сума податкового боргу, яка не була сплачена позивачем протягом строк, меншого ніж 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, і ця сума, в силу пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, не може бути стягнута за рішення керівника податкового органу. При цьому, апелянт наголошує на відсутності податкового боргу позивача зі сплати земельного податку за останні 90 днів до винесення спірного рішення. Крім того, оскаржуване рішення відповідача не містить розміру податкового боргу позивача, що підлягає стягненню, та періоду його виникнення, що свідчить про необґрунтованість прийнятих рішень.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Іршавський завод продовольчих товарів» () внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за адресою: 90100, Закарпатська область, м. Іршава, вул. Шевченка, будинок 70 та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків та зборів.

Станом на 01 вересня 2022 року за позивачем рахувався податковий борг розрахований відповідно до статті 95.5 Податкового кодексу України, який складав 448610,97 грн по платежу 18010500 «Земельний податок з юридичних осіб».

Структура податкового боргу по даному платежу у розмірі 448610,97 грн складала наступні документи:

- пеня нарахована на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України на Податковий розрахунок земельного податку № від 17 лютого 2017 року) 39133,28 грн (дата виникнення боргу 14 липня 2020 року за період з 18 листопада 2019 року по 14 липня 2020 року);

- пеня нарахована на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України на Податковий розрахунок земельного податку № від 09 лютого 2018 року) - 29173,58 грн (дата виникнення боргу 16 вересня 2021 року за період з 19 серпня 2020 року по 16 вересня 2021 року);

- пеня нарахована на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України на Податковий розрахунок земельного податку № від 19 лютого 2019 року) - 4824,35 грн (дата виникнення боргу 17 лютого 2022 року за період з 20 жовтня 2021 року по 17 лютого 2022 року);

- податковий розрахунок земельного податку № від 19 лютого 2019 року на суму 60249,36 грн (період виникнення боргу з 30 жовтня 2019 року по 30 січня 2020 року);

- податковий розрахунок земельного податку № від 15 лютого 2020 року на суму 189165,46 грн (період виникнення боргу з 01 березня 2020 року по 01 лютого 2021 року);

- податковий розрахунок земельного податку № від 04 лютого 2021 року на суму 126064,94 грн (період виникнення боргу з 02 березня 2021 року по 31 січня 2022 року).

14 вересня 2022 року ГУ ДПС у Закарпатській області було прийнято рішення за вих. №9763/6/07-16-13-09-08 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу (а.с.7). Згідно змісту вказаного рішення відповідно до п.95.5 ст. 95 Податкового кодексу України було вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах по ТОВ «Іршавський завод продовольчих товарів», (а.с.7).

За даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС станом на 01 вересня 2022 року по відкритих інтегрованих картках платника податків ТОВ «Іршавський завод продовольчих товарів», по платежу 18010500 «Земельний податок з юридичних осіб» обліковувався податковий борг, який виник в результаті несплати самостійно задекларованих платником податків сум та не сплачений протягом 90 календарних днів наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання у розмірі 448610,97 грн (а.с.37-53).

Вищезазначені обставини також підтверджуються розрахунком податкового боргу, відповідно до якого до суми 448610,97 грн (а.с.25-28) було включено наступні декларації, розрахунки:

- пеня нарахована на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України на Податковий розрахунок земельного податку № від 17 лютого 2017 року) 39133,28 грн (дата виникнення боргу 14 липня 2020 року за період з 18 листопада 2019 року по 14 липня 2020 року);

- пеня нарахована на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України на Податковий розрахунок земельного податку № від 09 лютого 2018 року) - 29173,58 грн (дата виникнення боргу 16 вересня 2021 року за період з 19 серпня 2020 року по 16 вересня 2021 року);

- пеня нарахована на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України на Податковий розрахунок земельного податку № від 19 лютого 2019 року) - 4824,35 грн (дата виникнення боргу 17 лютого 2022 року за період з 20 жовтня 2021 року по 17 лютого 2022 року);

- податковий розрахунок земельного податку № від 19 лютого 2019 року на суму 60249,36 грн (період виникнення боргу з 30 жовтня 2019 року по 30 січня 2020 року);

- податковий розрахунок земельного податку № від 15 лютого 2020 року на суму 189165,46 грн (період виникнення боргу з 01 березня 2020 року по 01 лютого 2021 року);

- податковий розрахунок земельного податку № від 04 лютого 2021 року на суму 126064,94 грн (період виникнення боргу з 02 березня 2021 року по 31 січня 2022 року).

Рішення ГУ ДПС у Закарпатській області про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу разом із супровідним листом та інформацією про наявність суми податкового боргу, рахунків для сплати та нормативно-правового обґрунтування прийняття такого рішення було направлено засобами поштового зв`язку із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу ТОВ «Іршавський завод продовольчих товарів», 90100, Закарпатська область, м. Іршава, вул. Шевченка, будинок 70 листом №10076/6/07-16-13-09-07 від 22.09.2022 року, що не заперечується сторонами по справі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг виник в результаті самостійно задекларованих зобов`язань та їх несплати у строки. Дати виникнення податкового боргу по податковим розрахункам були не сплачені платником протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати. У зв`язку з несплатою узгоджених сум відповідачу виставлено податкову вимогу за №0-0707 від 16 червня 2021 року про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями, яку було вручено платнику 22 червня 2021 року. На час винесення оскаржуваного рішення відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. Отже, з урахуванням п.95.5 ст.95 ПК України та враховуючи наявність у платника податків податкового боргу, який самостійно задекларований та не був сплачений протягом 90 календарних днів, відповідачем обґрунтовано та правомірно винесено рішення про безспірне списання такого податкового боргу.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Податкового кодексу України(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно абзаців 1, 3, 4 пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Розрахунки (у тому числі розрахунок частин чистого прибутку і доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95-99 ПК України.

Згідно з пунктом 95.1 цієї статті ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIІІ (далі Закон № 1797-VIII), який набрав чинності з 01.01.2017, змінено механізм стягнення коштів з рахунків платника у банках.

Відповідно до абзацу другого пункту 95.5 статті 95 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого Органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Законом України від 30.11.2021 № 1914-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень», який набрав чинність із 01 січня 2022 року удосконалено адміністративно-судовий механізм при стягненні готівки та безготівкових коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Згідно абзацу другого пункту 95.5 статті 95 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступнику або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/абр надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

Як правильно врахував суд першої інстанції, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за таких умов:

1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку;

2) податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати;

2) платнику податків направлено податкову вимогу, з дня надіслання якої минуло не менше-30 календарних днів;

3) відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Отже, сукупність вказаних обставин обумовлює правомірність рішення контролюючого органу про стягнення коштів платника податків за рахунок готівки або з рахунків, які йому відкриті в банках, на погашення податкового боргу.

Встановлено, що податковий борг виник в результаті самостійно задекларованих зобов`язань та їх несплати у строки згідно:

- пеня нарахована на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України на Податковий розрахунок земельного податку № від 17 лютого 2017 року) 39133,28 грн (дата виникнення боргу 14 липня 2020 року за період з 18 листопада 2019 року по 14 липня 2020 року);

- пеня нарахована на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України на Податковий розрахунок земельного податку № від 09 лютого 2018 року) - 29173,58 грн (дата виникнення боргу 16 вересня 2021 року за період з 19 серпня 2020 року по 16 вересня 2021 року);

- пеня нарахована на борг минулих років (стаття 129 Податкового кодексу України на Податковий розрахунок земельного податку № від 19 лютого 2019 року) - 4824,35 грн (дата виникнення боргу 17 лютого 2022 року за період з 20 жовтня 2021 року по 17 лютого 2022 року);

- податковий розрахунок земельного податку № від 19 лютого 2019 року на суму 60249,36 грн (період виникнення боргу з 30 жовтня 2019 року по 30 січня 2020 року);

- податковий розрахунок земельного податку № від 15 лютого 2020 року на суму 189165,46 грн (період виникнення боргу з 01 березня 2020 року по 01 лютого 2021 року);

- податковий розрахунок земельного податку № від 04 лютого 2021 року на суму 126064,94 грн (період виникнення боргу з 02 березня 2021 року по 31 січня 2022 року).

Дати виникнення податкового боргу по вищевказаним податковим розрахункам були не сплачені платником протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

Стаття 87 ПК України встановлює джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Отже, контролюючим органом були зараховані кошти в сумі 149226,77 грн були в рахунок сплати податкового боргу з платежу 18010500 «Земельний податок з юридичних осіб» (відповідна сплата та зарахування обліковані в обліковій картці ТОВ «Іршавський завод продовольчих товарів» (а.с.37-53).

Як видно з матеріалів справи, у зв`язку з несплатою узгоджених сум відповідачу на підставі п.59.1 ст. 59 ПК України виставлено податкову вимогу за №0-0707 від 16 червня 2021 року про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями, яку було вручено платнику 22 червня 2021 року, що підтверджено підписом про вручення податкової вимоги бухгалтеру ТОВ «Іршавський завод продовольчих товарів» ОСОБА_1 на корінці податкової вимоги (а.с.55).

На час винесення оскаржуваного рішення відсутні зобов`язання держави щодо повернення позивачу податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, що підтверджено довідкою Головного управління ДПС у Закарпатській області від 27 жовтня 2022 року за вих. №11986/6/07-16-13-09-06 (а.с.54).

Як правильно зауважив суд першої інстанції, безпідставним є посилання позивача на те, що нормами п. 95.5 статті 95 ПК України, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не передбачено погашення податкового боргу платника податків за рішенням керівника контролюючого органу шляхом стягнення коштів з рахунків такого платника у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ.

Пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, яке було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 передбачено, що Казначейство є учасником системи електронних платежів Національного банку.

Згідно п. 1 Правил системи електронних платежів Національного банку України, затвердженої Рішення Ради Платіжної організації системи електронних платежів Національного банку України, протокол 13.07.2р17 № 1 Із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Ради Платіжної організації системи електронних платежів Національного банку України (протокол 04.01.2018 № 2) система електронних платежів Національного банку України (далі - СЕП) є державною банківською платіжною системою, яка створена з метою проведення міжбанківського переказу коштів в Україні в національній валюті через кореспондентські рахунки банків-резидентів та рахунки інших установ - учасників СЕП, відкриті в Національному банку України.

Пунктом 11.4 статті 11 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для проведення переказів через систему міжбанківських розрахунків Національного банку України банки-резиденти, Державна казначейська служба України відкривають рахунки в Національному банку України.

Підпунктом 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства, здійснює відкриття і закриття рахунків в національній валюті, проводить операції на рахунках, формує та видає виписки з рахунків, проводить відповідні розрахунки між державним та місцевими бюджетами, між місцевими бюджетами, а також між учасниками бюджетного процесу та суб`єктами господарювання.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів охоплюють в собі не тільки функції, що виконує банк, банківська установа, а й інші функції та завдання, що притаманні спеціалізованим установам, пов`язаним із обслуговуванням державного сектора економіки.

Крім того, наказом ДПС України від 06.12.2019 №199 (із змінами) «Про затвердження примірних форм Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; Журналу реєстрації рішень, прийнятих відповідно до статті 95 Податкового кодексу України» затверджено примірну форму Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Таким чином, враховуючи вимоги п.95.5 ст.95 ПК України та наявність у позивача податкового боргу, який самостійно задекларований та не був сплачений протягом 90 календарних днів, Головним управлінням ДПС у Закарпатській області обґрунтовано та правомірно винесено рішення про безспірне списання такого податкового боргу, тому підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, стягнення боргу буде виключно в сумі боргу 448610,97 грн із земельного податку з юридичних осіб (18010500). Про дані обставини повідомлено позивача по справі листом Головного управління ДПС у Закарпатській області за вих. №10076/6/07-16-13-09-07 від 22 вересня 2022 року (а.с.10).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іршавський завод продовольчих товарів» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар