Справа № 280/7021/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2023 року м. Дніпросправа № 280/7021/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року (суддя Сіпака А.В., повне судове рішення складено 30 січня 2023 року) в справі № 280/7021/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі ГУ ПФУ в Київській області) про визнання протиправним та скасування рішення № 69 від 15 квітня 2022 року ГУ ПФУ в Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком з 30 березня 2022 року, зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити пенсію згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня настання пенсійного віку 30 березня 2022 року, зарахувавши до загального стажу періоди роботи з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року (навчання в Державному професійному технічному училищі № 8 м. Запоріжжя), з 21 січня 1985 року по 23 жовтня 1986 року (період догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку), з 06 квітня 1990 року по 05 квітня 1993 року (період догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року позов задоволено, визнано протиправним та скасоване рішення № 69 від 15 квітня 2022 року ГУ ПФУ в Київській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з 30 березня 2022 року; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня настання пенсійного віку 30 березня 2022 року, зарахувавши до загального стажу періоди роботи з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року (навчання в Державному професійному технічному училищі № 8 м. Запоріжжя), з 21 січня 1985 року по 23 жовтня 1986 року (період догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку), з 06 квітня 1990 року по 05 квітня 1993 року (період догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку).

В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції, що за принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії розглянута ГУ ПФУ в Київській області, саме цим територіальним органом Пенсійного фонду прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком позивача, а апелянтом ніяким чином не порушувались права позивача.

Вказує, що позивач не має необхідного страхового стажу для призначення пенсії (29 років з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року).

Вважає обґрунтованим не зарахування до страхового стажу періоду навчання в професійно-технічному училищі № 8 м. Запоріжжя, адже при зверненні за призначенням пенсії позивачем не надано диплому, а запис у трудовій книжці про навчання не підтверджував форму навчання.

Судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що час догляду за дитиною у період до 01 січня 2004 року зараховується до страхового стажу непрацюючий матері (до досягнення нею трирічного віку) чи працюючий особі, якій у встановленому законом порядку надана відповідна відпустка по догляду за дитиною до 3- та 6-річного віку (стаття 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), а за відомостями трудової книжки позивача НОМЕР_1 в період догляду за дітьми до досягнення 6-річного віку позивач не перебувала у трудових правовідносинах.

Оскільки відсутні докази перебування позивача у трудових правовідносинах у таких періодах, відсутність доказів (медичних висновків) того, що діти потребували домашнього догляду, є цілком правомірним рішення про відмову у призначенні пенсії.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 2022 року позивач вернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Київській області № 69 від 15 квітня 2022 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком з підстави відсутності необхідного страхового стажу 29 років. В рішенні зазначено, що страховий стаж складає 24 роки 03 місяці 23 дні.

До страхового стажу не зараховано період навчання в Державному професійному технічному училищі № 8 м. Запоріжжя з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року, періоди догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 21 січня 1985 року по 23 жовтня 1986 року та з 06 квітня 1990 року по 05 квітня 1993 року.

Трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить запис, що з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року позивач навчалась в Державному професійному технічному училищі № 8 м. Запоріжжя.

Період навчання також підтверджено дипломом серії НОМЕР_2 від 15 липня 1981 року, виданим ДПТУ № 8 м. Запоріжжя.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину ОСОБА_3 .

Згідно з трудовою книжкою (запис № 03) 29 квітня 1983 року позивач звільнена з Металургійного заводу «Запоріжсталь» за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дітьми до 8-ми років за ст. 38 КЗпП УРСР. Без переривання страхового стажу за доглядом за дітьми до 8-ми років 31 серпня 1983 року прийнята та 31 серпня 1983 року звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП УРСР в Запорізькій кондитерській фабриці. З перериванням страхового стажу за доглядом за дітьми до 8-ми років прийнята на роботу з 24 жовтня 1986 року (запис № 06 трудової книжки) в Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», звідки 05 жовтня 1988 року звільнена за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дітьми до 8-ми років за ст. 38 КЗпП УРСР. З того періоду перебувала за доглядом за дітьми до 8-ми років, та 29 липня 2004 року прийнята до Казенного підприємства «ЗТМК».

Суд першої інстанції зробив висновок, що позивач з 21 січня 1982 року по 21 січня 1988 року та з 06 квітня 1987 року по 06 квітня 1993 року перебувала у відпустці по догляду за дітьми до 6-ти років, що визначається страховим стажем, та внесено відповідними записами до трудової книжки підприємствами, з якими вона перебувала у трудових відносинах.

Зазначені обставини стали підставою для задоволення позову.

Суд визнає не в повній мірі обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 після досягнення 60-річного віку 11 квітня 2022 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України (ГУ ПФУ в Запорізькій області) із заявою про призначення пенсії за віком, подавши відповідні документи.

За принципом екстериторіальності програмним забезпеченням Пенсійного фонду України визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу, - ГУ ПФУ в Київській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Київській області від 15 квітня 2022 року № 69 відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 через відсутність необхідного страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (29 років).

В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 24 роки 03 місяці 23 дні. Дата, з якої ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату, - 30 березня 2025 року.

Виходячи з форми РС-право щодо розрахунку стажу роботи для розрахунку стажу на пенсію, до страхового стажу зараховано наступні періоди: з 21 липня 1981 року по 29 квітня 1983 року - 01 рік 09 місяців 9 днів; з 30 квітня 1983 року по 30 серпня 1983 року (догляд за дитиною до 3 років) 04 місяців 01 день; з 31 серпня 1983 року по 31 серпня 1983 року 01 день; з 01 вересня 1983 року по 20 січня 1985 року (догляд за дитиною до 3 років) 01 рік 04 місяців 20 днів; з 24 жовтня 1986 року по 05 жовтня 1988 року 01 рік 11 місяців 12 днів; з 06 жовтня 1988 року по 05 квітня 1990 року (догляд за дитиною до 3 років) 01 рік 06 місяців 08 днів.

Трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить запис, що з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року позивач навчалась в Державному професійному технічному училищі № 8 м. Запоріжжя.

Також трудова книжка позивача НОМЕР_1 , зокрема, містить наступні записи: прийнята 11 липня 1981 року, звільнена 29 квітня 1983 року за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дітьми у віці до 8 років, ст. 38 КЗпП; 31 серпня 1983 року прийнята на роботу, 31 серпня 1983 року звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП; 24 червня 1986 року прийнята на роботу, 05 жовтня 1988 року звільнена за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дітьми у віці до 8 років, ст. 38 КЗпП.

Спірними в цій справі є питання зарахування до страхового стажу періоду навчання в Державному професійному технічному училищі № 8 м. Запоріжжя з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року, періодів догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 21 січня 1985 року по 23 жовтня 1986 року та з 06 квітня 1990 року по 05 квітня 1993 року та, відповідно, правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), підзаконними нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання зазначених законів.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Спірні періоди, які позивач просить зарахувати до страхового стажу, є періодами діяльності до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Стосовно зарахування до страхового стажу періоду навчання у професійно-технічному училищі суд зазначає таке.

Законодавчим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 49 Закону СРСР від 19 липня 1973 року «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту» передбачено, що середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів. У середніх спеціальних навчальних закладах може проводитися денне, вечірнє і заочне навчання.

В період навчання позивача діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі Положення № 590).

Підпунктом «з» частини першої пункту 109 Положення № 590 передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання в училищах системи професійно-технічної освіти (в тому числі професійно-технічних училищах).

Дипломом серії НОМЕР_2 від 15 липня 1981 року підтверджено, що позивач навчалась в СПТУ № 8 м. Запоріжжя з 01 вересня 1978 року по 10 липня 1981 рік за спеціальністю «електромонтер по ремонту електрообладнання».

Основним доводом апелянта з питання не зарахування періоду навчання в професійно-технічному училищі є не надання позивачем диплому до органу Пенсійного фонду разом із заявою про призначення пенсії.

Такий довід, на думку суду, є необґрунтованим, адже в трудовій книжці позивача, яка відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ є основним документом, що підтверджує стаж роботи, міститься запис про те, що з 01 вересня 1978 року по 15 липня 1981 року позивач навчалась в Державному професійному технічному училищі № 8 м. Запоріжжя, й для підтвердження цього періоду для зарахування до страхового стажу орган Пенсійного фонду мав на виконання вимог пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, повідомити позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Відтак, суд доходить до висновку про протиправність не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання в ПТУ.

Стосовно питання зарахування до страхового стажу періодів догляду за дітьми до досягнення ними шестирічного віку суд зазначає наступне.

Пунктом ж) частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Частинами першою та другою статті 179 КЗпП в редакції, яка діяла у спірному періоді, передбачено, що жінкам надаються відпустки по вагітності і родах тривалістю сімдесят календарних днів до родів і п`ятдесят шість (у разі ненормальних родів або народження двох чи більше дітей - сімдесят) календарних днів після родів, які обчислюються сумарно і надаються жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, і, за їх бажанням, частково оплачувані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років з виплатою за ці періоди допомоги по державному соціальному страхуванню (відповідно до Закону N 871-12 від 20.03.91 частково оплачувані відпустки, передбачені цією статтею, з 1.01.92 надаються жінкам до досягнення дитиною віку трьох років).

Крім зазначених відпусток, жінці, за її заявою, надається додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. У разі, коли дитина потребує домашнього догляду, жінці надається відпустка без

збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше, як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Статтею 181 КЗпП в той самій редакціїі встановлено, що частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині четвертій статті 179 цього Кодексу, повністю або частинами в межах встановленого строку і оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років - частина друга статті 179)

зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю. В стаж роботи, що дає право на щорічні оплачувані відпустки, час відпусток по догляду за дитиною не зараховується.

Тобто, за законодавством, яке діяло на час догляду позивачем за дітьми до досягненнями ними шестирічного віку, до загального стажу роботи зараховувався час оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років відповідно до статті 179 КЗпП), а також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Виходячи з відомостей трудової книжки позивача, в періоди, які позивач просить зарахувати до страхового стажу як періоди догляду за дітьми до досягнення ними шестирічного віку (з 21 січня 1985 року по 23 жовтня 1986 року та з 06 квітня 1990 року по 05 квітня 1993 року), позивач не перебувала в трудових правовідносинах з будь-яким роботодавцем, тому позивачу не могла надаватися відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

Оскільки в спірні періоди позивач вважалася непрацюючою матір`ю, а до страхового (загального) стажу за приведеними правовими нормами зараховувався час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку, з урахуванням зарахування до страхового стажу періодів догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, зазначені періоди не можуть бути зараховані до страхового стажу.

Відтак, висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування приведених періодів догляду за дітьми до досягнення ними шестирічного віку до страхового стажу позивача є неправильним.

Разом з тим, оскільки ГУ ПФУ в Київській області безпідставно не зараховано до страхового стажу період навчання в професійно-технічному училищі, суд скасовує рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язує орган Пенсійного фонду повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

При цьому судом враховується таке.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно саме територіальний орган Пенсійного фонду має розглянути питання обчислення стажу позивача з врахуванням періоду навчання, а суд в силу приведеної вище норми матеріального права позбавлений компетенції з обчислення такого стажу, що унеможливлює висновок про достатність такого стажу для призначення пенсії за віком.

Аадміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

У Рекомендаціях Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Враховуючи, що обчислення страхового відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду, суд позбавлений компетенції на обчислення такого стажу, а також компетенції на вирішення питання призначення пенсії, тому в контексті спірних правовідносин не можуть бути задоволені вимоги про зобов`язання відповідний орган зарахувати спірні періоди до пільгового стажу та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

В такому випадку належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання орган Пенсійного фонду повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком із урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, як це передбачено абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України.

При вирішенні питання, який саме з двох відповідачів має повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV, яка регулює порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі постанова № 22-1).

Останнім абзацом пункту 4.2 постанови № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 постанови №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Відтак, враховуючи, що за положеннями Закону №1058-IV та постанови № 22-1 заява про призначення пенсії подається до територіального органу Пенсійного фонду, а електронна пенсійна справа після призначення пенсії передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, є очевидним висновок про те, що після скасування рішення про відмову у призначенні пенсії визначеного програмним забезпеченням органу Пенсійного фонду за принципом екстериторіальності, питання про призначення пенсії має розглядати орган, яким відмовлено у призначенні пенсії, яким в спірних правовідносинах є ГУ ПФУ в Київській області.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

На користь позивача суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ в Київській області як особи, якою порушені права позивача, судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року в справі № 280/7021/22 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року в справі № 280/7021/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити в справі № 280/7021/22 нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 15 квітня 2022 року № 69 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) від 11 квітня 2022 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 29 травня 2023 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко