Справа № 300/2912/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2912/22 пров. № А/857/15811/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі №300/2912/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дії (головуючий суддя першої інстанції Біньковська Н.В., місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 12.10.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Кардаш В.А., звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.03.2022 №90 щодо відмови в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 17.02.2022; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 17.02.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно прийнято рішення від 22.03.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку із відсутністю у позивача пільгового стажу. Вважає, що її пільговий стаж складає 11 років 9 місяців 28 днів, загальний стаж роботи - 32 роки 6 місяців, що є достатнім для призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дії відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року справа №520/15025/16-а та вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідачами поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 17.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.10).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.03.2022 №90 відмовлено у призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено, що згідно з наданими документами стаж, що дає право на пенсію становить 32 роки 06 місяців 25 днів, а також наведено умови набуття права на пенсію згідно із статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також вказано, що для визначення права на пенсію за наведеним вище законом ОСОБА_1 необхідно представити довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 02.05.2022 №2600-0208-8/44009 повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу. Зазначено, що оскільки ОСОБА_1 не надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, визначити право на пенсію у пенсійного органу немає можливості.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що позивачем не подано довідки, які б засвідчували зайнятість позивача на роботах із шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день у період з 17.08.1987 по 23.01.1996 в Інституті геологічних наук АН УРСР, з 11.03.2014 по 31.07.2017 в державній установі «Інститут геохімії навколишнього середовища НАН України».

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, який набрав чинності з 01.01.2014 (надалі також - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, які рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В силу приписів пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності: зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України; атестація робочих місць; досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років (у спірному випадку) у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 стало не надання ОСОБА_1 уточнюючих довідок про пільговий стаж роботи за Списком №2. Крім того, у відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звертає увагу на те, що позивачем також не надано інших підтверджуючих документів про пільгові умови праці, зокрема, матеріалів атестації робочих місць.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі також - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Стосовно віднесення посади позивача до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.

Списки №1,2 були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки №1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки №1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки №1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки №1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Представник позивача зазначив, що професія інженера в інституті геології передбачена зазначеними вище Списками №2, зокрема, зазначає, що вказана посада передбачена розділом 2 пункту «б» Списків №1,2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

З цього приводу суд зазначає, що в пункті «б» розділу ІІ «Геологорозвідувальні роботи (поверхневі)» вказаного Списку №2 зазначені інженерно-технічні працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і польових баз зайнятих на геологорозвідувальних та пошукових роботах, а не інженер в інституті геології.

З аналізу вказаних вище Списків №1, 2 судом не встановлено, що посади, які займала позивач в Інституті геологічних наук АН УРСР та державній установі «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» у спірні періоди (інженер відділу гідрогеологічних проблем, інженер 2 категорії відділу гідрогеологічних проблем, молодший науковий співробітник відділу проблем екологічної безпеки, провідний інженер відділу проблем екологічної безпеки та відділу проблем комплексних геохімічних та хіміко-аналітичних досліджень) передбачені Списками №2, які були чинні у період роботи ОСОБА_1 з 17.08.1987 по 23.01.1996 та з 11.03.2014 по 31.07.2017.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Так, згідно з 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також - Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 20.09.1981 слідує, що позивач у спірний період: 17.08.1987 зарахована на посаду інженера відділу гідрогеологічних проблем до Інституту геологічних наук АН УРСР згідно наказу 159-к від 17.08.1987; 24.02.1993 переведена на посаду інженера другої категорії відділу гідрогеологічних проблем на підставі наказу 51-к від 24.02.1993; 23.01.1996 звільнена у зв`язку із переведенням до інституту біоколоїдної хімії НАН України відповідно до наказу №13-к від 18.01.1996; 11.03.2014 прийнята на роботу до державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» на посаду молодшого наукового співробітника відділу проблем екологічної безпеки за строковим трудовим договором на підставі наказу №18-к від 19.12.2014; 31.12.2014 звільнена у зв`язку із закінченням терміну трудового договору згідно п.2 ст. 36 КЗпП України згідно наказу №102-к від 19.12.2014. 12.01.2015 прийнята на роботу до державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» на посаду провідного інженера відділу проблем екологічної безпеки за строковим трудовим договором на підставі наказу №01-к від 05.01.2015; 01.06.2017 переведена у відділ проблем комплексних геохімічних та хіміко-аналітичних досліджень згідно наказу №37-к від 31.03.2017; 31.07.2017 звільнена за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України на підставі наказу №78-к від 31.07.2017.

Суд погоджується із доводами відповідача про відсутність у трудовій книжці позивача усіх необхідних відомостей, на підставі яких можна визначити право на пільгове пенсійне забезпечення.

За змістом абзацу 4 пункту 2.14 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України за №58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58), якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Матеріали справи свідчать, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 за спірний період роботи з 17.08.1987 по 23.01.1996, з 11.03.2014 по 31.07.2017 не містить відомостей, заповнених відповідно до абзацу 4 пункту 2.14 розділу 2 Інструкції №58.

Позивачем для підтвердження пільгового стажу надано пенсійному органу архівну довідку від 09.07.2018 №73-255-1/9, видану Інститутом геологічних наук Національної академії наук України, в якій зазначено про те, що згідно із документами архівного фонду Інституту геологічних наук ОСОБА_1 зарахована на посаду інженера 17 серпня 1987 року (наказ від 17.08.1987 № 159-к); переведена на посаду інженера 2 категорії (наказ від 24.02.1993 №51-к); звільнена з цієї посади 23 січня 1996 року (наказ від 18.01.1996 №13-к). Також вказано, що ОСОБА_1 в 1987 - 1996 роках працювала в шкідливих умовах праці та мала пільги згідно «Списку виробництв, цехів, професій і посад зі шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на додаткову відпустку та скорочений робочий день», затвердженому постановою Держкому праці України і Президією ВЦСПС від 25.10.1974, «Медичними показниками для безкоштовної видачі молока та інших рівноцінних харчових продуктів робітникам і службовцям, безпосередньо зайнятим на роботах зі шкідливими умовами праці», затвердженими постановою Держкому праці СРСР та Президією ВЦСПС від 16.12.1987 №731/11-13, розпорядженням Президії АН УРСР від 13.11.1989, № 1640 «Про затвердження Положення про порядок встановлення доплат за несприятливі умови праці».

Також ОСОБА_1 надано довідку державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» про те, що вона працювала в державній установі «Інститут геохімії навколишнього середовища НАН України» у такі періоди: з 11.03.2014 (наказ №18-к від 11.03.2014) на посаді молодшого наукового співробітника відділу проблем екологічної безпеки по 31.12.2014 (наказ №102 від 19.12.2014); з 12.01.2015 (наказ №01-к від 05.01.2015) на посаді провідного інженера відділу проблем екологічної безпеки); з 01.06.2017 (наказ №37-к від 31.03.2017) переведена на посаду провідного інженера у відділ комплексних геохімічних та хіміко-аналітичних досліджень; 31.07.2017 звільнена з посади (наказ № 78-к від 31.07.2017). Вказано, що ОСОБА_1 в 2014 - 2017 роках працювала в шкідливих умовах праці та мала такі пільги: додаткову відпустку згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1290 від 17.11.1997 «Про затвердження Списків виробництв, робіт, цехів, професій, посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці»; спецхарчування (молоко) згідно постанови Держкомпраці СРСР і Президії ВЦСПС від 16.12.1987 р. №731/П-13; доплату до основного окладу за шкідливі умови праці (12%) згідно розпорядження Президії Академії наук України № 1640 від 13.12.1989.

Як зазначалося судом вище, згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Оцінюючи вказані довідки суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за своїм змістом архівна довідка Інституту геологічних наук Національної академії наук України від 09.07.2018 №73-255-1/9 та довідка б/н державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» не відповідають вимогам, передбаченим пунктом 20 Порядку №637.

Так, архівна довідка Інституту геологічних наук Національної академії наук України від 09.07.2018 №73-255-1/9 та довідка б/н державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» не містять жодної інформації про характер виконуваної позивачем роботи та у ній відсутнє покликання на розділ, підрозділ, пункт, найменування Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах або його номер, куди включається відповідний період роботи.

Зазначення у архівній довідці Інституту геологічних наук Національної академії наук України від 09.07.2018 №73-255-1/9 та довідці б/н державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» таких пільг позивача як додаткова відпустка, спецхарчування (молоко), доплата до основного окладу за шкідливі умови праці не підтверджує пільгового характеру роботи ОСОБА_1 та віднесення займаних нею посад до Списків №1,2, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, позивачем не подано довідки, які б засвідчували зайнятість позивача на роботах із шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день у період з 17.08.1987 по 23.01.1996 в Інституті геологічних наук АН УРСР, з 11.03.2014 по 31.07.2017 в державній установі «Інститут геохімії навколишнього середовища НАН України».

Судом вірно зазначено, що позивач не наводить жодних обставин і не надає будь-яких доказів на обґрунтування причин неможливості отримання в Інституті геологічних наук Національної академії наук України та державній установі «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України» уточнюючих довідок про зайнятість позивача на роботах із шкідливими та важкими умовами праці з 17.08.1987 по 23.01.1996 в Інституті геологічних наук АН УРСР, з 11.03.2014 по 31.07.2017 в Державній установі «Інститут геохімії навколишнього середовища НАН України». Покликання лише на записи у трудовій книжці, та надання архівної довідки №13-255-1/9, виданої Інститутом геологічних наук Національної академії наук України від 09.07.2018, довідки державної установи «Інститут геохімії навколишнього середовища Національної академії наук України у цьому випадку є недостатнім.

Згідно з пунктами 1,2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (надалі також Порядок №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №383 атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

До введення в дію Порядку №442 необхідною умовою призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 була зайнятість працівником повного робочого дня із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (тобто без проведення атестації робочих місць).

Відповідно до пункту 2 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Тобто, виключно виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків, вважається виконання роботи зі шкідливими умовами праці повний робочий день.

З 21.08.1992 підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії і виробництва у відповідних Списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено вищевказаним Порядком №442, за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

З огляду на вищевикладене колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 у спірні періоди. Відсутні будь-які докази звернення до роботодавця з метою отримання матеріалів атестації робочого місця за спірні періоди та відповідь на таке звернення. Також позивач не зазначила з яких причин такі докази не могли бути нею надані.

Щодо покликання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, то апеляційний суд вважає такі безпідставними, ураховуючи, що у вказаній постанові зазначено, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII. Однак, у спірному випадку відсутні не тільки документи, які підтверджують атестацію робочого місця, але і будь-які уточнюючі довідки про зайнятість позивача на роботах із шкідливими та важкими умовами праці передбачених Списками №2 з 17.08.1987 по 23.01.1996 в Інституті геологічних наук АН УРСР, з 11.03.2014 по 31.07.2017 в Державній установі «Інститут геохімії навколишнього середовища НАН України»

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі №300/2912/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький