Справа № 380/10134/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/10134/22 пров. № А/857/14014/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Кедик М.В.,

справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення: 31.08.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні йому до страхового стажу та пільгового стажу (стаж) на підземним роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.03.2020 по 11.07.2021 та відмови у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 11.02.2022 (дата призначення пенсії по інвалідності в зв`язку з професійним захворюванням), зобов`язання здійснити перерахунок та виплату йому пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 11.02.2022 з врахуванням раніше виплаченої пенсії, зарахувавши до страхового стажу та до пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1) період роботи з 01.03.2020 по 11.07.2021 на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головною управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового стажу (стаж) на підземним роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.03.2020 по 11.07.2021 та відмови у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Зобов`язано Головне управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового (спеціального) страхового стажу за Списком № 1 період роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львівугілля» з 01.03.2020 по 11.07.2021. Зобов`язано Головне управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та здійснити перерахунок і виплату призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 11.02.2022, з врахуванням раніше виплаченої пенсії. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 992,40 грн судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних дій.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги, що при призначенні пенсії період роботи позивача з 01.03.2020 по 11.07.2021 не зараховано до страхового стажу, до пільгового (підземного) стажу за Списком № 1, оскільки згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» Форми ОК-5 ОСОБА_1 , за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля». Зазначає, що оскільки страховий стаж позивача становить менше 35 років, у позивача відсутнє право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 11.02.2022.

В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 30.03.2022 звернувся у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії по інвалідності та пакетом документів.

За результатами розгляду заяви та поданих документів, ОСОБА_2 призначено пенсію по III групі інвалідності внаслідок професійного захворювання з 11.02.2022 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 19.04.2022, у якій вказує, що відповідно до положень ст. 33 Закону № 1058 право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком мають непрацюючі особи за наявності 35 років стажу у чоловіків. Також, просить здійснити перерахунок пенсії до розміру 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як 3 розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, згідно з ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на весь період отримання пенсії по віку.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 12.05.2022 № 5940-5075/Щ-52/8-1300/22 повідомило, що період роботи з 01.03.2020 по 11.07.2021 на шахті «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» не зарахований до страхового стажу та до стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на обчислення пенсії згідно статті 8 Закону № 345, оскільки підприємством не сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Оскільки страховий стаж з урахуванням додатково зарахованих 14 років (стаж на підземних роботах) становить 32 роки 09 місяців 13 дні, тому підстави для обчислення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону № 1058 відсутні.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зарахуванні спірних періодів роботи, позивач звернувся до суду із позовом для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Як передбачено ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менше як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 процентів середньої заробітної плати шахтарям, але не менш як 3 розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по 1 року.

Згідно ст. 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу:

у жінок - 20 років, а у чоловіків - 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно;

у жінок - 21 рік, а у чоловіків - 26 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 48 років включно;

у жінок - 22 роки, а у чоловіків - 27 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 50 років включно;

у жінок - 23 роки, а у чоловіків - 28 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 53 років включно;

у жінок - 24 роки, а у чоловіків - 29 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 56 років включно;

у жінок - 25 років, а у чоловіків - 30 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 59 років включно.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Отже, право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком мають, зокрема, непрацюючі чоловіки, яким встановлено ІІІ групу інвалідності і страховий стаж яких становить 35 років.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, при призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідачем здійснено розрахунок страхового стажу, відповідно до якого страховий стаж останнього становив 56 років 04 місяці 26 днів, до якого в тому числі зараховано 14 років 3 дні за роботу по Списку № 1.

Пенсійна виплата ОСОБА_1 по III групі інвалідності станом на 01.05.2022 становить 7353,49 грн (14706,98 грн - розмір пенсії за віком х 50 %).

Маючи на момент призначення пенсії по інвалідності страховий стаж більше 35 років, позивач скористався своїм правом на вибір пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, подавши відповідну заяву від 19.04.2021.

Проте, відповідач не врахував норми абз. 8 ч.2 ст. 33 Закону № 1058-IV та безпідставно відмовив позивачу в призначенні пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Водночас спірні правовідносини виникли також у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності періоду роботи позивача з 01.03.2020 по 11.07.2021 на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львівугілля» у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

Згідно наведених в ст. 1 Закону № 1058-ІV визначень, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Вимогами ст. 106 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Відтак, як правильно зазначено судом, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Як встановлено судом, позивач з 01.03.2020 по 11.07.2021 працював на відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львівугілля» з повним робочим днем на підземних роботах, що передбачено відповідним Списком № 1.

Вказане підтверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки НОМЕР_1 .

Судом теж враховано, що спору щодо належності робіт, на яких працював позивач, до Списку № 1 немає.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи в «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львівугілля» через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За умови підтвердження пільгового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 справа № 423/757/17 та у постанові від 31.03.2021 справа № 242/5696/16-а.

З урахуванням наведеного суд дійшов вірного висновку, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи позивача у відокремленому підрозділі «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львівугілля» з 01.03.2020 по 11.07.2021, що, в свою чергу, призвело до протиправного незастосування відповідачем до спірних правовідносин статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки сукупний стаж роботи позивача шахтарем з урахуванням спірного періоду є більшим 15 років.

Як наслідок підлягає задоволенню й похідна вимога позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача, згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з врахуванням раніше виплаченої пенсії.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що позов ОСОБА_1 підлягав до задоволення.

При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі № 380/10134/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 29.05.2023.