Справа № 380/17705/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/17705/22 пров. № А/857/5062/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року, ухвалене суддею Карп`як О.О. в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/17705/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у 2018-2019 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення нарахованої та виплаченої за вказані періоди індексації грошового забезпечення;

2) зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у 2018-2019 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення нарахованої та виплаченої за вказані періоди індексації грошового забезпечення;

3) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.03.2018 року по день фактичної виплати 04.11.2022 року;

4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки 01.03.2018 року по день фактичної виплати 04.11.2022 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2018-2019 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки без урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Кінологічний навчальний центр Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2018-2019 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати та суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.03.2018 року по день фактичної виплати 04.11.2022 року.

Зобов`язано Кінологічний навчальний центр Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати та суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.03.2018 року по день фактичної виплати 04.11.2022 року.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не включив для обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2018-2019 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за спірний період індексацію грошового забезпечення, а також не виплатив компенсацію втрати частини доходів через порушення строків виплати вказаних видів грошового забезпечення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції, при вирішенні справи та прийнятті оскарженого рішення, не взяв до уваги той факт, що позивач пропустив строк звернення до суду. Також відповідач звертає увагу на те, що індексація грошових доходів населення не є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, а тому не включається для обрахунку інших його складових.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач проходив службу у відповідача та був виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 04.03.2019 року, згідно з наказом начальника від 04.03.2019 року № 45-ос.

Заборгованість з індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 04.03.2019 року виплачена позивачу 04.11.2022 року в сумі 53402,94 грн.

Оскільки нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення проведено відповідачем 04.11.2022 року, то розрахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2018-2019 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки позивачу проведено без врахування індексації грошового забезпечення, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Щодо позовних вимог про виплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2018-2019 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за цей період, із включенням до її обрахунку індексації грошового забезпечення, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 Розділу 7 Глави IV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок № 260).

Згідно із частиною 1 розділу XXXII Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до частини 6 розділу XXXI Порядку № 260, розрахунок грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Отже, грошова допомога на оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні та компенсація за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки обчислюються виходячи із місячного грошового забезпечення.

У постанові від 21 грудня 2021 року по справі № 820/3423/18 Верховний Суд зробив висновок, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тому індексація грошового забезпечення включається для обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, оскільки входить до складу грошового забезпечення. А тому відповідач протиправно не врахував індексацію грошового забезпечення при обчисленні та виплаті позивачу за час служби та при звільненні грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2018-2019 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за вказані роки.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за цей період, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії необхідно задовольнити.

Що стосується компенсації втрати частини доходів через порушення строків їх виплати, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) передбачено те, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За змістом статті 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 даного Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктами 2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 року у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 року у справі № 140/1547/19.

Апеляційний суд встановив те, що позивач просить суд зобов`язати відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за вказані роки, з врахуванням індексації грошового забезпечення, а не порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, як помилково вважав суд першої інстанції.

Зважаючи на те, що відповідач не виплатив заборгованість щодо сум грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за вказані роки, з врахуванням індексації грошового забезпечення, то вимоги позивача про виплату компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків виплати вказаних видів грошового забезпечення позивача є передчасними.

Тому у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити.

Підводячи підсумок наведеного, адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним встановленням судом першої інстанції обставин справи, що стосуються компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні відповідної позовної вимоги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за цей період, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно залишити в силі.

Отже, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Щодо доводів скаржника про пропущення позивачем строку звернення до суду, то апеляційний суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Втім, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Строк звернення до суду про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців) визначений статтею 233 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП України).

На час виникнення спірних правовідносин стаття 233 КЗпП України, діяла в редакції, згідно з якою звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, не обмежувалося будь-яким строком.

19.07.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352 (далі Закон № 2352), яким внесено ряд змін до законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1);

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).

Водночас ці норми не мають зворотної дії в часі, а тому не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли до їх прийняття.

Враховуючи те, що обмеження строку звернення до суду введені в дію з 19.07.2022 року Законом № 2352, то саме з цього моменту позивачу необхідно проводити відлік часу на звернення до суду.

Апеляційний суд встановив, що індексацію грошового забезпечення відповідач виплатив позивачу 04.11.2022 року, то саме з цього моменту позивач міг розуміти, що при виплаті грошової допомоги на оздоровлення у 2018-2019 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки відповідач не врахував індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 04.03.2019 року.

Зважаючи на наведене, позивач не пропустив строк звернення до суду з позовом, а тому немає підстав для залишення позову без розгляду.

Отже, суд першої інстанції правомірно прийняв позов до розгляду та ухвалив рішення по суті спору.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року в справі № 380/17705/22 скасувати в частині задоволення позовних вимог про:

- визнання протиправною бездіяльності Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати та суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.03.2018 року по день фактичної виплати 04.11.2022 року.

- зобов`язання Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати та суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.03.2018 року по день фактичної виплати 04.11.2022 року.

Прийняти постанову, відповідно до якої в задоволенні позову у вищевказаній частині відмовити.

У іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року в справі № 380/17705/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 26.05.2023 року