Справа № 440/3290/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.С. Бойко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 р. Справа № 440/3290/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2022, по справі № 440/3290/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 14.12.2021 № 0-1601, видану Головним управлінням ДПС у Полтавській області, рішення про опис майна у податкову заставу № 671/13-02 від 14.12.2021, складене уповноваженою особою - заступником начальника управління - начальником відділу організації стягнення боргу та роботи з безхазяйним майном управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Полтавській області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.04.2019 № 0-1905.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.12.2021 № 0-1601.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.12.2021 № 671/13-02 про опис майна у податкову заставу.

Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не враховано те, що у зв`язку з наявністю у позивача податкового боргу у розмірі 6766,87 грн. сформована податкова вимога на вказану суму, з метою забезпечення виконання вказаного зобов`язання прийнято рішення про опис майна у податкову заставу. Апелянт звертав увагу, що суд першої інстанції визнаючи протиправним та скасовуючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.04.2019 № 0-1905, вийшовши за межі позовних вимог, прийняв рішення стосовно особи, яка не була залучено до участі у справі.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, Головним управлінням ДПС у Полтавській області на підставі даних ІТС контролюючих органів сформована податкова вимога від 14.12.2021 № 0-1601 на суму 6766,87 грн.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості борг позивача виник у зв`язку з винесеними Головним управлінням ДПС у Тернопільській області податковими повідомленнями-рішеннями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- № 0-1905 від 30.04.2020 на суму 3576,26 грн. за 2019;

- № 06-1905 від 17.04.2019 на суму 3190,61 грн. за 2018.

У зв`язку з наявністю податкового боргу Головним управлінням ДПС у Полтавській області 14.12.2021 прийнято рішення про опис майна в податкову заставу № 671/13-02.

Позивач, не погодившись із податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення, які стали підставою виникнення податкового боргу, є протиправними, зокрема № 0-1905 від 30.04.2020 скасоване рішенням ДПС України, щодо № 06-1905 від 17.04.2019 суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог з метою його скасування при розгляді даної справи.

Колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ст. ст. 88, 89 Податкового кодексу України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Право податкової застави виникає у разі, зокрема: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (пункт 89.1 статті 89 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України).

Отже, умовою для винесення керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.

При цьому, п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає податковий борг як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Так, відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Судовим розглядом встановлено, що визначена податковим органом сума податкового боргу позивача виникла у зв`язку із несплатою податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями Головного управлінням ДПС у Тернопільській області № 0-1905 від 30.04.2020, № 06-1905 від 17.04.2019.

Із матеріалів справи встановлено, що податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Тернопільській області № 0-1905 від 30.04.2020 було оскаржено в адміністративному порядку шляхом подачі скарги до ДПА України, за наслідками розгляду якої рішенням № 25867/6199-00-06-02-04-06 від 19.08.2020, останнє було скасоване.

Отже, оскільки оскаржувані вимога про сплату боргу та рішення про опис майна у податкову заставу є похідними від податкового повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Тернопільській області № 0-1905 від 30.04.2020 судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для її скасування в частині податкового боргу у сумі 3576,26 грн.

Стосовно іншої частини оскаржуваних рішень податкового органу колегія суддів виходить з наступного.

Підставою винесення оскаржуваної податкової вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.12.2021 № 0-1601 в частині податкового боргу у розмірі 3190,61 грн. стала несплата платником податків податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 у сумі 3190,61 грн., нарахованого податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Тернопільській області № 06-1905 від 17.04.2019.

Судовим розглядом встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебувало нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 428,5 кв.м.

Відповідно до договору купівлі-продажу серії НВІ №444091 від 22.11.2016 ОСОБА_1 передано у власність ТОВ «ЕНЕРГОБУД ЕЛІТ» 57/100 частин вказаного житлового приміщення загальною площею 246,3 кв.м., згідно з договором купівлі-продажу серії НВІ №444088 від 22.11.2016 передано у власність ОСОБА_2 19/100 частин нежитлового приміщення загальною площею 80,6 кв.м., відповідно до договору купівлі-продажу серії НВІ №444085 від 22.11.2016 передано у власність ОСОБА_3 6/25 частин нежитлового приміщення загальною площею 105,6 кв.м.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 428,5 кв.м., було відчужено 22.11.2016.

Отже, за висновками суду першої інстанції неврахування Головним управлінням ДПС у Тернопільській області даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких ОСОБА_1 , починаючи з 22.11.2016 не був власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 428,5 кв.м., а отже не мав обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за вказаний об`єкт нерухомості у 2018-2019 роках, призвело до безпідставного нарахування сум податкового зобов`язання та прийняття протиправного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області № 06-1905 від 17.04.2019, з метою ефективного захисту порушених прав позивача дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та прийняття рішення про скасування вказаного повідомлення-рішення, винесеного Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

Втім, із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 адміністративний позов подано до Головного управління ДПС у Полтавській області, яке є відповідачем у даній справі.

Натомість, Головне управління ДПС у Тернопільській області до участі у справі у якості співвідповідача не залучалось, судом першої інстанції під час розгляду справи питання заміни відповідача або залучення іншого відповідача не вирішувались.

При цьому, КАС України не передбачено заміни неналежної сторони та залучення другого відповідача судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що скасовуючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області № 06-1905 від 17.04.2019 судом першої інстанції прийнято рішення щодо інтересів особи, яка не була залучена до участі у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про скасування оскаржуваного рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.04.2019 № 0-1905.

Отже, на теперішній час податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.04.2019 № 0-1905 є чинним, сума визначеного ним податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 у сумі 3190,61 грн., є узгодженою та позивачем не сплаченою, у зв`язку з чим Головним управлінням ДПС у Полтавській області винесено оскаржувану вимогу в частині податкового боргу у розмірі 3190,61 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної податкової вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.12.2021 № 0-1601 та рішення від 14.12.2021 № 671/13-02 про опис майна у податкову заставу в частині податкового боргу у сумі 3190,61 грн., враховуючи чинність податкового повідомлення-рішення, прийняттям якого обумовлено виникнення такого боргу.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.04.2019 № 0-1905, визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.12.2021 № 0-1601 в частині податкового боргу у сумі 3190,61 грн. та рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.12.2021 № 671/13-02 про опис майна у податкову заставу у сумі 3190,61 грн., із прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 по справі № 440/3290/22 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 17.04.2019 № 0-1905, визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.12.2021 № 0-1601 в частині податкового боргу у сумі 3190,61 грн., визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.12.2021 № 671/13-02 про опис майна у податкову заставу у сумі 3190,61 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 по чпрсаві № 440/3290/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов