Справа № 200/19242/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року справа №200/19242/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Голуба Олексія Юрійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року у справі № 200/19242/21 (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу, про зобов`язання списати безнадійний борг зі сплати єдиного внеску, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати відповідача списати безнадійний борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 37788,74 грн, який виник внаслідок форс-мажорних обставин.

В обґрунтування позову зазначила, що зареєстрована як фізична особа-підприємець в м. Горлівка, де проводилась антитерористична операція.

В 2014 році позивач переїхала на підконтрольну українській владі територію, припинивши отримувати прибуток від підприємницької діяльності.

Позивач отримала сертифікат Торгово-промислової палати України щодо обов`язку сплатити борг за період травень 2014 листопад 2021 року.

В листопаді 2021 року дізналася, що за даними інформаційної системи ДПС України за нею обліковується заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 37788,74грн.

Оскільки позивач отримала сертифікат про наявність форс-мажорних обставин, який разом з заявою про списання безнадійного боргу з ЄСВ направила до податкового органу, тому наявні підстави для його списання.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції безпідставно зазначив про відсутність доказів звернення позивача до податкового органу про списання безнадійного боргу, оскільки позивачем такі докази були надані суду: звернення позивача від 28.12.2021, відповідь відповідача від 11.01.2022.

Сертифікат ТПП України підтверджує настання для позивача обставин непереборної сили (форс-мажору) та є належним та достатнім документом, на підставі якого підлягає списанню безнадійний податковий борг.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Згідно свідоцтва серія НОМЕР_1 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , дата реєстрації 28.08.2008, місце реєстрації виконавчий комітет Горлівської міської ради Донецької області.

Позивач була платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів в місті Горлівка, яке розташоване на території населеного пункту, включеного до переліку, що зазначений у ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата на підставі відповідного Указу Президента України.

Згідно з даними інформаційної системи ДПС України та інтегрованої картки платника єдиного внеску станом на 31.01.2021 за позивачем обліковується заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 37788,74 грн, яка виникла за період з 01 кварталу 2018 року по 04 квартал 2020 року.

Ця заборгованість є єдиним внеском, який нарахований позивачу як платнику, який знаходився на спрощеній системі оподаткування, в автоматичному режимі, а саме:

за 1 квартал 2018 року по терміну сплати 19.04.2018 у сумі 2457,18 грн,

за 2 квартал 2018 року по терміну сплати 19.07.2018 у сумі 2457,18 грн,

за 3 квартал 2018 року по терміну сплати 19.10.2018 у сумі 2457,18 грн,

за 4 квартал 2018 року по терміну сплати 21.01.2019 у сумі 2457,18 грн,

за 1 квартал 2019 року по терміну сплати 19.04.2019 у сумі 2754,18 грн,

за 2 квартал 2019 року по терміну сплати 19.07.2019 у сумі 2754,18 грн,

за 3 квартал 2019 року по терміну сплати 21.10.2019 у сумі 2754,18 грн,

за 4 квартал 2019 року по терміну сплати 20.01.2020 у сумі 2457,18 грн,

за 1 квартал 2020 року по терміну сплати 21.04.2020 у сумі 2078,12грн,

за 2 квартал 2020 року по терміну сплати 20.07.2020 у сумі 1039,06 грн,

за 3 квартал 2020 року по терміну сплати 19.10.2020 у сумі 3178,12 грн,

за 4 квартал 2020 року по терміну сплати 19.01.2021 у сумі 2200 грн.

Позивач звернулася до відповідача із запитом в якому просила надати інформацію про заборгованість по платежах.

Листом від 17.11.2021 № 30922/6/05-99-13-07-10 позивача повідомлено, що станом на 15.11.2021 за ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 37788,74 грн.

В матеріалах справи наявний сертифікат Донецької торгово-промислової палати України № 1400-21-1061 за вих.№ 413/12.1-17-03 від 24.12.2021, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо обов`язку позивача як платника податків сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за квітень 2014 - листопад 2021 у термін не пізніше 20 числа наступного місяця.

У сертифікаті зазначено період дії форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили): дата настання 01 травня 2014 року, дата закінчення 10 листопада 2021 року, з посиланням на пункти 100.4 і 100.5 статті 100 статті 102 ПК.

В матеріалах справи наявна заява ФОП ОСОБА_1 від 28.12.2021 року, надана до ГУ ДПС у Донецькій області про списання заборгованості з оплати ЄСК в сумі 37788,74 грн, до якої додано сертифікат ТПП України про обставини непереборної сили (а.с.47)

Як свідчить лист ГУ ДПС у Донецькій області від 11.01.2022, податковим органом розглянута заява позивача про списання податкового боргу та в списанні заборгованості зі сплати ЄСВ відмовлено. (а.с.48-50)

Між тим, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, зазначив, що позивачем не надано доказів звернення до контролюючого органу із письмовою заявою, в якій визначена сума, що підлягає списанню.

Також суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що з 13.02.2020 платники ЄСВ повинні виконувати покладені на них обов`язки зі сплати ЄСВ в загальному порядку. Оскільки позивач не дотрималась порядку списання податкового боргу, не подала заяву про списання податкового боргу, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Оцінка суду.

На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, невиконання платником податку обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Проте за наявності певних обставин, визначених законодавством, податковий борг може бути визнаний безнадійним та списаний.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 14.1.11 частини 4.1 статті 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно пункту 101.1 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у том числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

На підставі підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 ПК України під терміном "безнадійний" розуміється: податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Пунктом 101.5 статті 101 ПК України визначено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що безнадійним визнається податковий борг, який, окрім іншого, виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), тобто не з вини платника податків, які неможливо попередити своїми заходами за умови, що дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання податкових зобов`язань. Ці умови можна охарактеризувати як ознаки, що дозволяють віднести податковий борг до категорії «безнадійного».

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначає Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 (далі - Порядок № 577), який розроблений відповідно до статті 101 ПК України та був чинний на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 577 факт непереборної сили підтверджується ТПП України про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

На підставі підпункту 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку № 577 під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Зазначена норма кореспондується з підпунктом 101.2 пункту 101.2.4 статті 101 ПК України.

Пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 577 визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 577 за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Таким чином податковий борг, який виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), є безнадійним і може бути списаний податковим органом за результатами оцінки відповідної заяви платника податків та доданих документів у підтвердження таких обставин.

Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України від 02.12.1997 № 671/97-ВР «Про Торгово-промислові палати України» (далі - Закон № 671/97-ВР) Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Згідно з частиною другою вказаної статті Закону № 671/97-ВР форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Тобто на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні ТПП покладено повноваження щодо видачі суб`єктам господарювання сертифікатів про засвідчення настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які об`єктивно унеможливлюють виконання ними обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», статтею 1 якого визначено, що періодом проведення АТО є час між датою набрання чинності Указом Президента України №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, датою початку періоду проведення АТО є 14.04.2014.

Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не приймався, тобто період проведення антитерористичної операції триває.

На виконання вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р та від 02.12.2015 № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких у розглядуваний період здійснювалась АТО, до яких віднесено і м. Горлівка Донецької області.

Згідно статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення АТО, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат ТПП України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами розгляду заяви позивача від 28.12.2021 про списання заборгованості з оплати ЄСВ в сумі 37788,74 грн, ГУ ДПС у Донецькій області листом від 11.01.2022 відмовлено в її задоволенні, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно він фінансового стану платника. Законом № 440 виключено п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 щодо звільнення платників єдиного внеску, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО з 13.02.2020. Отже, законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов`язань такими платниками ЄВ.

При цьому позивачем в підтвердження підстав для списання податкового боргу з ЄСВ надано сертифікат Донецької торгово-промислової палати України № 1400-21-1061 від 24.12.2021, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо обов`язку позивача як платника податків сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за квітень 2014 - листопад 2021 у термін не пізніше 20 числа наступного місяця.

У сертифікаті зазначено період дії форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили): дата настання 01 травня 2014 року, дата закінчення 10 листопада 2021 року, з посиланням на пункти 100.4 і 100.5 статті 100, статті 102 ПК.

Однак, суд зауважує, що сам факт наявності у позивача такого сертифікату не є безумовною підставою для визнання податкового боргу безнадійним та його списання податковим органом.

Для визнання податкового боргу безнадійним має бути встановлений (доведений) причинно-наслідковий зв`язок між виникненням податкового боргу платника та форс-мажорними обставинами.

При цьому платник податку не обмежений у доказах, які він може долучити до заяви про списання безнадійного податкового боргу у підтвердження наявності обставин форс-мажору.

Встановлення причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили з виникненням податкового боргу, тобто визнання його безнадійним, є компетенцією суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду заяви платника податків.

У разі звернення платника податків до податкового органу із заявою щодо списання безнадійного податкового боргу необхідно у кожному конкретному випадку досліджувати вплив наявності обставин непереборної сили, засвідчених відповідним сертифікатом ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання та на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.09.2019 у справі № 805/1087/16 та від 17.06.2020 у справі № 812/677/17.

Таким чином, в спорі, що розглядається, необхідно встановити вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідним сертифікатом ТПП України, на неможливість позивача належним чином виконувати свої зобов`язання щодо сплати податкового боргу з єдиного соціального внеску і на зміну її економічного стану цими форс-мажорними обставинами, тобто встановити, з врахуванням особливостей здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України, причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили з виникненням податкового боргу у позивача.

Особливістю цієї справи є те, що позивач перебувала на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому норми Закону № 2464-VI необхідно застосовувати з урахуванням пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, відповідно до якого в редакції, чинній до 13.02.2020, платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Отже, на час виникнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивач перебувала на обліку як платник єдиного внеску в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції. Відповідно, на позивача розповсюджувалася дія положень пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464.

Разом з цим, Законом України від 14 січня 2020 року № 440-IX Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи (далі Закон №440-ІХ) пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI виключено.

Закон № 440-ІХ набув чинності 13 лютого 2020 року.

Отже, позивач на період з 14.04.2014 по 12.02.2020 включно (період дії п.9-4 розд. VIII Закону № 2464-VI) була тимчасово звільнена від сплати ЄСВ, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції, що передбачені Законом № 2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, виключно у вказаний період до неї не застосовувалася.

Проте, з 13.02.2020 позивач повинна виконувати покладені на неї обов`язки зі сплати єдиного внеску в загальному порядку.

Як свідчать матеріали справи, за позивачем обліковується заборгованість з єдиного внеску у розмірі 37788,74 грн, яка виникла за період з 01.01.2018 по 31.12.2020.

Крім того, сертифікат Торгово-промислової палати України № 1400-21-1061, виданий позивачу 24.12.2021, не є безумовним свідченням настання обставин непереборної сили для позивача в частині, яка стосується виконання зобов`язань зі сплати ЄСВ, а пункти 100.4 і 100.5 статті 100 статті 102 ПК України, на які є посилання в сертифікаті, регламентують підстави для надання розстрочення (відстрочення) податкового боргу.

Визначальним в спірних правовідносинах є не факт засвідчення обставин непереборної сили, оскільки вони є загальновідомими, а їх вплив на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання.

Однак, позивачем, крім сертифікату, не надано до податкового органу жодного належного доказу в підтвердження неможливості належним чином виконувати свої зобов`язання щодо сплати ЄСВ, та в підтвердження зміни її економічного стану цими форс-мажорними обставинами.

Сам факт припинення позивачем отримання прибутку від ведення підприємницької діяльності у непідконтрольній українській владі м. Горлівка, за умови переміщення позивача до підконтрольної Україні території, не є безумовним доказом неможливості платника податку сплатити податковий борг з ЄВ.

При цьому, заява позивача від 28.12.2021 про списання безнадійного податкового боргу обґрунтована виключно наявністю у позивача сертифіката Донецької торгово-промислової палати України №1400-21-1061 від 24.12.2021 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення списання безнадійного податкового боргу позивачу відповідно до підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 ПК України, у тому числі з врахуванням наданої позивачем до заяви сертифікату Донецької торгово-промислової палати України.

Зазначене обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення зміні в мотивувальній частині із визначенням підстав відмови в задоволенні позовних вимог відповідно до цієї постанови.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Голуба Олексія Юрійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року у справі № 200/19242/21 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року у справі № 200/19242/21 змінити в мотивувальній частині щодо підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу, про зобов`язання списати безнадійний борг зі сплати єдиного внеску, виклавши його в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року у справі № 200/19242/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 29 травня 2023 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв