Справа № 274/1600/23
Суддя: Корбут В. В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/1600/23 Провадження № 2-а/0274/45/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
30.05.23 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Житомирській області, представником якого є Панасюк Г.Л.,
проскасування постанови,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить скасувати постанову серії БАД № 641229 від 26.02.2023 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (далі Постанова), винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Федоруком Євгенієм Ігоровичем (далі Інспектор СРПП), якою до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та справу про адміністративне правопорушення закрити.
Позов обґрунтований тим, що Постанова є безпідставною та незаконною, оскільки ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не порушував пункту 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР), у Постанові не зазначено технічного засобу, яким було здійснено фото або відеозапис, а тому відеозапис є недопустимим доказом.
Головне управління Національної поліції в Житомирській області просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Постанова є законною, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, допустив порушення пункту 8.4 ПДР, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та портативного реєстратора службового автомобіля, ОСОБА_1 не подав будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність дій Інспектора СРПП при винесенні Постанови.
Судом з`ясовано, що відповідно до Постанови ОСОБА_1 , керуючи 26.02.2023 р о 17:10 транспортним засобом Volkswagen Touareg, реєстраційним номер НОМЕР_1 , у м Бердичеві по вул. Короленка вул. Садова, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", чим порушив пункт 8.4 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Цією ж Постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Також у Постанові вказано, що до неї додається відеозапис.
Згідно з підпунктом "б" пункту 8.4 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Розділом "33. Дорожні знаки" ПДР передбачено, що дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" є знаком пріоритету, на місці його встановлення забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком.
Як вбачається з відеозапису, у м Бердичеві по вул. Короленка вул. Садова встановлено дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", а розмітка 1.12 (стоп-лінія) відсутня.
Таким чином ОСОБА_1 , керуючи 26.02.2023 р о 16:59 транспортним засобом Volkswagen Touareg, реєстраційним номер НОМЕР_1 , у м Бердичеві по вул. Короленка вул. Садова, повинен був здійснити зупинку перед дорожнім знаком 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено".
Як з`ясовано Судом вище на підставі відеозаписів, ОСОБА_1 , керуючи 26.02.2023 р о 16:59 транспортним засобом Volkswagen Touareg, реєстраційним номер НОМЕР_1 , у м Бердичеві по вул. Короленка вул. Садова, не здійснив зупинку перед знаком 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено".
Частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що ОСОБА_1 , керуючи 26.02.2023 р о 16:59 транспортним засобом Volkswagen Touareg, реєстраційним номер НОМЕР_1 , у м Бердичеві по вул. Короленка вул. Садова, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", чим порушив пункт 8.4 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином на ОСОБА_1 правомірно накладено стягнення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.
Посилання ОСОБА_1 на те, що у Постанові не зазначено технічного засобу, яким було здійснено фото або відеозапис, підтверджується змістом Постанови, а тому Суд погоджується з ОСОБА_1 у том, що Постанова не відповідає частині третій статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визначено, що, зокрема, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Разом з тим, ця невідповідність не має значення для розгляду справи, оскільки вона не спростовує встановлених раніше обставин щодо допущення ОСОБА_1 порушення пункту 8.4 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Твердження ОСОБА_1 на те, що відеозаписи є недопустимими доказами Суд вважає помилковими, зважаючи на таке.
Відповідно до статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Тобто докази, а саме відеозаписи, були одержані працівником (працівниками) поліції у передбаченому частиною першою статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" порядку, а тому вони є допустимими, ОСОБА_1 не наведено будь-якого обґрунтування того, що ці докази є недостовірними та не подано будь-яких доказів на підтвердження недостовірності таких доказів.
Також Суд наголошує, що ОСОБА_1 взагалі не подано будь-яких доказів, які б вказували, що він не скоював адміністративного правопорушення, про яке йдеться у Постанові.
Частиною першої статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Виходячи з наведеного та зважаючи на встановлені вище обставини, Суд вважає, що Постанова підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.
Керуючись статтями 122, 251, 288, 289 та 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 242 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення його у повному обсязі.

Суддя В.В. Корбут