Справа № 520/10607/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
з питання повернення позову
29 травня 2023 р. м. Харків
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про: 1) визнання протиправними дії Головного управління ДПС в Харківській області щодо нарахування ОСОБА_1 у період з 2014-2019 роки недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 31.476 (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят шість) гривень 30 копійок; 2) зобов`язання Головного управління ДПС в Харківській області здійснити коригування відомостей в картці платника Єдиного соціального внеску шляхом виключення з неї інформації про наявність у ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску, -
Ухвалою суду від 15.05.2023р. позовну заяву - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків в оформленні матеріалів позову у 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху. Встановлено, що способом усунення недоліків є подання до суду: власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; заяви про поновлення строку звернення та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.
24.05.2023р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, в якій зазначено власне письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; а також заява про поновлення строку звернення до суду з посиланням строку позовної давності у 1095 днів відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України; на карантинні заходи, пов`язані з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), на запровадження воєнного стану в Україні. Також зазначено, що про існування заборгованості позивач дізнався у березні 2023 року через застосунок Дія та про те, що позивача не отримував вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Вирішуючи питання дотримання строку звернення до суду із даним позовом, суд зазначає, що за змістом п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України кожен учасник суспільних відносин повинен забезпечити дотримання обов`язку вчинення процесуальних дій із захисту прав та інтересів у судовому порядку у строк, визначений відповідним процесуальним законом.
Строк звернення до суду у спорах з приводу пенсійного забезпечення громадян згідно з абз.1 ч.2 ст.122 КАС України складає шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Заявлені позовні вимоги стосуються позовного періоду з 2014 по 2019 роки.
До суду з даним позовом позивач звернувся - 09.05.2023р. (надіславши позов поштовим відправленням - 02.05.2023р.), тобто майже через 3,5 років з моменту нарахування спірної недоїмки.
Суд відзначає, що згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
У силу приписів ч.1 ст.121 та ч.1 ст.123 КАС України умовою для поновлення пропущеного процесуального строку є поважність причини, котра зумовила такий стан практичної реалізації процесуальної дії.
Постанова Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 містить правовий висновок, згідно з яким причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

В ухвалі від 20.10.2022р. Великої Палати Верховного Суду від 20.10.2022р. у справі №9901/462/21 сформульовані правові позиції, у силу яких учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду, заявник посилається на строк позовної давності у 1095 днів відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України; на карантинні заходи, пов`язані з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та на запровадження воєнного стану по всій території України з 24.02.2022 року.

Жодних інших обґрунтувань поважності пропуску строку звернення до суду заявником не зазначено.

Стосовно доводу заявника про те, що строк позовної давності у 1095 днів передбачений п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, суддя зазначає, що строк оскарження до адміністративного суду рішення та діяння суб`єкта владних повноважень - контролюючого органу визначений ч.2 ст.122 КАС України і складає 6 місяців.

Указане зазначено у постанові Верховного Суду від 26.10.2020р. у справі №500/2486/19.

Відтак, положення п. 56.18 ст. 56 та ст.102 Податкового кодексу України не визначають процесуального строку на звернення платника податків до суду.

Стосовно посилання позивача на запровадження карантинних обмежувальних заходів, пов`язаних із розповсюдженням коронавірусної хвороби (COVID-19), суддя зазначає, що постановою КМУ від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 215 від 16.03.2020; № 239 від 25.03.2020; № 242 від 20.03.2020; № 255 від 02.04.2020; № 262 від 08.04.2020; № 284 від 15.04.2020; № 291 від 22.04.2020; № 313 від 29.04.2020; № 332 від 04.05.2020; № 343 від 04.05.2020; № 377 від 14.05.2020; № 392 від 20.05.2020; № 641 від 22.07.2020; № 760 від 26.08.2020; № 956 від 13.10.2020; № 1100 від 11.11.2020) та Постановою КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 1301 від 23.12.2020; № 9 від 05.01.2021; № 25 від 18.01.2021; № 83 від 05.02.2021; № 123 від 27.01.2021; № 104 від 17.02.2021; № 154 від 24.02.2021; № 230 від 22.03.2021; № 270 від 24.03.2021; № 310 від 07.04.2021; № 329 від 07.04.2021; № 374 від 21.04.2021; № 405 від 21.04.2021; № 445 від 28.04.2021; № 474 від 14.05.2021; № 551 від 02.06.2021; № 583 від 02.06.2021; № 611 від 16.06.2021; № 657 від 23.06.2021; № 677 від 29.06.2021) обмеження роботи операторів поштового зв`язку не запроваджувалися.

Водночас, позивачем не зазначено та не надано жодних доказів про те, що введені карантинні обмеження позбавляли позивача можливості звернення до суду засобами поштової кореспонденції або засобами електронного зв`язку.

Стосовно посилання позивача на розділ VІ Прикінцевих положень КАС України у редакції Закону України № 540-IX від 30.03.2020, суддя зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, який набрав чинності 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, п. 3 розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, який набрав чинності 02.04.2020 року у редакції Закону України № 540-IX від 30.03.2020р. автоматично продовжив дію процесуальних строків, запровадивши у дію правило "не закінчення перебігу строку".

Проте, указана редакція норми КАС України діяла з 02.04.2020 року до 17.07.2020 року - до дня набрання чинності Закону України № 731-IX від 18.06.2020р.

Пунктом 3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020р. було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Пунктом 3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020р. було введено у дію нове правило, згідно з яким поновленню за клопотанням особи підлягають лише ті строки, пропуск яких було зумовлено дією обмежень, впроваджених у зв`язку із карантином.

У спірних правовідносинах заявник оскаржує управлінські волевиявлення суб`єкта владних повноважень за період 2014-2019р.р. без урахування змісту п.3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020р.

Стосовно податкової адреси заявника суд зазначає, що відповідно до п.п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п.п.42.5 ст.42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

У силу приписів п.45.1 ст.45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

За правилами п.65.1 ст.65 Податкового кодексу України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Пунктом 66.3 ст.63 Податкового кодексу України визначено, що у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків (далі - адміністративний район), а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків. Підставою для зняття з обліку платника податків в одному контролюючому органі і взяття на облік в іншому є надходження хоча б до одного з цих органів даних, що свідчать про належну державну реєстрацію таких змін органами державної реєстрації. У такому разі платник податків, визначений у пункті 64.2 статті 64 цього Кодексу, зобов`язаний подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням відповідну заяву у десятиденний строк від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання) згідно з порядком обліку платників податків. У разі неподання такої заяви протягом 10 календарних днів платник податків або посадові особи платника податків несуть відповідальність відповідно до закону.

З положень наведених норм кодексу чітко та безумовно слідує, що платник податків зобов"язаний створити належні умови для отримання поштової кореспонденції від контролюючого органу за власною податковою адресою, письмово сповіщати контролюючий орган про зміну податкової адреси, а у разі невиконання цих обов`язків надіслана контролюючим органом поштова кореспонденція вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

У тексті позову та у тексті заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду не наведено жодних доводів про причини, котрі нездоланно та непереборно заважали отриманню заявником податкової вимоги контролюючого органу за власною податковою адресою.

Отже, факт неотримання заявником податкової вимоги контролюючого органу зумовлений виключно неналежним ставленням до стану власних прав та обов"язків як платника ЄСВ, не проявом належного поза розумним сумнівом опікування ними.

З огляду на викладене, наведені заявником причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом не можуть бути віднесені до поважних, адже ці обставини не мали жодного впливу на фізичну можливість заявника вчинити процесуальну дію по зверненню до суду.

Стосовно введення у дію правового режиму воєнного стану, суддя зазначає наступне.

Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, наразі останній триває й досі.

Проте, введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Суддя вважає за необхідне зазначити, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Вказане узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду від 10.01.2023р. по справі №640/3489/21.

Водночас, конкретних пояснень причин з доказами існування безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між цим фактом та фізичною неможливістю своєчасно вчинити процесуальну дію з приводу звернення до суду позивачем не надано.

Стосовно посилань позивача про те, що про існування заборгованості позивач дізнався у березні 2023 року через застосунок Дія та про те, що позивач не отримував вимоги про сплату боргу (недоїмки), суддя зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20 сформульовано правовий висновок, за яким на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази. Суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою. Проте суд, встановивши порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду, керуючись ст. ст. 123, 169 КАС України має залишити позовну заяву без руху, запропонувавши позивачу подати заяву про поновлення такого строку із зазначенням причин пропуску.

Жодних доказів на підтвердження вказаних доводів позивач ані разом із позовом, ані на виконання ухвали суду про залишення позову без руху не подав.

Доказів зміни своєї податкової адреси позивачем також не надано.

Разом з тим, з поданої до матеріалів позову заяви від 22.03.2023 року до Головного управління ДПС у Харківській області вбачається, що позивач був обізнаний про відкриття виконавчого провадження №67867404 від 14.12.2021 року, за яким стягувачем є Головне управління ДПС у Харківській області, а боржником - ОСОБА_1 .

Отже, про наявність заборгованості щодо сплати податків позивачу було відомо з виконавчого провадження №67867404 від 14.12.2021 року.

Водночас, жодних причин, які б заважали позивачу звернутися до суду з даним позовом з часу відкриття виконавчого провадження, або застосування позивачем всіх наявних у нього засобів та можливостей, передбачених законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків, позивачем не зазначено.

Отже, вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. в частині подання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду у справі №520/10607/23 були залишені без виконання.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак, суд доходить до переконання про те, що позов поданий поза межами строку звернення до суду, обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду заявником не подано, що згідно з ч.2 ст.121, п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України є підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.2, 4-9, 45, 121-123, 169, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

1.Викладені у клопотанні позивача від 24.05.2023р. причини пропуску строку на звернення до суду - визнати неповажними.

2.Клопотання позивача від 24.05.2023р. про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

3. Позовну заяву - повернути.

4.Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

5.Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

6. Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя О.В. Старосєльцева