Справа № 524/5945/22
Суддя: Гончаренко О. В.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5945/22
Провадження №2-а/524/6/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого судді Гончаренко О.В., секретаря судового засідання Панченко А.О., розглянувши у спрощеному провадженні в місті Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуаціях у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Міщенко О.В. звернулась до суду з позовом до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуаціях у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, в якому вказує, що 03.10.2022 року заступником начальника Кременчуцького РУ ДСНС у Полтавській області Стеценком Олексієм Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПО № 019461, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 175 КУпАП, накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує її права. Зазначає, що зборами ОСББ було прийняте рішення про огородження прибудинкової території із встановленням елементів благоустрою, що відповідає положенням Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Встановлення воріт, які не зачиняються жодним чином не порушує вимоги Правил пожежної безпеки.

У відзиві представник Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуаціях у Полтавській областізаперечив проти задоволення позову, зазначив, що постанова була винесена із дотримання вимог законодавства, позивач порушила Правила пожежної безпеки в Україні, оскільки частина кругового внутрішнього квартального проїзду обгороджена парканом з воротами, що закривають частину проїзду всередині житлового мікрорайону.

У судовому засіданні представниця позивачки підтримала позов, просила задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задволенні позову.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повідомили суду, що проживають у будинку АДРЕСА_1 , підтвердили встановлення паркану із воротами біля сусіднього із ними будинку АДРЕСА_2 . І хоча ворота не зачиняються на замикаючий пристрій, вважають, що їх встановлення істотно впливає на права мешканців та порушує Правила пожежної безпеки. Також опорний стовп воріт звузив проїзджу частину, що також обмежує рух транспорту.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 29.09.2022 року, державним інспектором з нагляду (контролю) у сфері пожежної техногенної безпеки у м. Кременчук та Кременчуцькому районі Полтавської області старшим лейтенантом служби безпеки цивільного захисту Мішура В`ячеславом Андрійовичем, було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ПО № 019461 про те, що ОСОБА_1 , яка працює Головою ОСББ: «Житловий будинок № 16 по кварталу 304», 29.09.2022 р., о 15 год. 10 хв на територій кварталу 304 в місті Кременчук за адресою: м. Кременчук квт. 304 буд. 16, було порушено встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки зокрема вимог: Правил пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417 а саме: на території міжбудинкового проїзду встановлено ворота, чим закрито проїзд д будинку № 16 ( п. 1.3. глава 1 розділу III), чим вчинено правопорушенню передбачене статтею 175 КУпАП.

03.10.2022 р. заступником начальника Кременчуцького РУ ДСНС у Полтавській області підполковник служби цивільного захисту Стеценком Олексієм Миколайовичем було винесено постанову серія ПО № 019461 про накладення адміністративного стягнення, якою було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму - 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 175 КУпАП.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне.

Згідно із ст. 175 КУпАП порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, а також використання протипожежної, аварійно-рятувальної або іншої спеціальної техніки або засобів протипожежного захисту не за призначенням - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб та фізичних осіб-підприємців - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.3. розділу III Правил пожежної безпеки Україні, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 № 1417 автомобільні дороги, проїзди й проходи до будівель, споруд, пожежних вододжерел, підступи до зовнішніх стаціонарних пожежних драбин, пожежного інвентарю, обладнання та засобів пожежогасіння мають бути завжди вільними, утримуватися справними, взимку очищатися від снігу. Забороняється зменшувати ширину доріг та проїздів для пожежних автомобілів.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1,4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У судовому засіданні стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення вказаної постанови позивачкою шляхом встановлення воріт було створено перешкоди або зменшена ширина дороги та проїзду для пожежних автомобілів. Не проведені відповідні заміри, не досліджена технічна документація, не здійснювалася фіксація, фото-, відео- зйомка адміністративного правопорушення, не зазначено встановлення яких саме воріт, на якій дорозі та проїзду для пожежних автомобілів, порушує Правила пожежної безпеки в Україні. Також жодним чином не досліджувалося характеристика об`єкта дорожньо-транспортної інфраструктури згідно вимог чинної містобудівної документації, ширина дороги та проїзду, та їх призначення для підтвердження чи спростуванні факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення

Згідно наданих позивачкою копій та витягів із Зведеного комплексного висновку № 40-2006 Полтавської обласної служби Української державної інвестиційної експертизи за робочою документацією «Дев`ятиповерховий 144-квартирний житловий будинок АДРЕСА_3 » проїзд для пожежних машин зазначений з іншого боку будинку, ніж там де за твердженням відповідача встановлений паркан та ворота.

Суд також враховує, що зазначені у протоколі та постанові елементи благоустрою встановлені на прибудинковій території за адресою: м. Кременчук квт. 304 буд. 16.

Отже, в оскаржуваній постанові посадовою особою зазначено про порушення п. 1.3. глави 1 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні, без доведення конкретних положень зазначених Правил, порушення/недотримання вимог яких порушив позивач та в чому саме виявилось адміністративне правопорушення, чи підтверджується воно належними доказами.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Інші доводи учасників справи на висновки суду не впливають.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч.2 ст.77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_1 , що є підставою для скасування постанови серії ПО № 019461 від 03.10.2022 року.

Відповідно до ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуаціях у Полтавській області судовий збір у сумі 496,20грн., сплачений ним за подання адміністративного позову у даній справі.

Керуючись ст.ст.5-10,14,77,139,242-246,250,295,297,286 КАС України, ст.ст.7,245,246, 247,251,254,258,279 КУпАП, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуаціях у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПО № 019461 від 03.10.2022 року, винесену заступником начальника Кременчуцького РУ ДСНС у Полтавській області Стеценком Олексієм Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 175 КУпАП.

Провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуаціях у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 25.05.2023 року.

Суддя О.В. Гончаренко