Справа № 620/4742/23
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року Чернігів Справа № 620/4742/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії за вислугу років позивачу з 01.01.2017 по 30.11.2020 включно; зобов`язання відповідача поновити виплату та виплачувати позивачу пенсію згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», починаючи з 01.01.2017 по 30.11.2020 включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він був прийнятий на службу Національного антикорупційного бюро України за контрактом під час дії особливого періоду, то на нього розповсюджується дія частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо не припинення виплати пенсії.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, та зазначив, що наказом від 30.12.2016 № 725 позивача було прийнято не на військову службу за контрактом, право на виплату пенсії з 30.12.2016 він не мав, з 01.12.2020 виплату пенсії було припинено згідно із Законом, сума надміру сплачених ОСОБА_1 коштів за період з 07.01.2017 по 30.11.2020 становить 443789,59 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує з 29.03.2014 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 38, зворот а.с. 56).

Позивачем 30.12.2016 було укладено контракт № 75/16 про проходження служби цивільного захисту з Державною службою України з надзвичайних ситуацій, згідно з умовами якого та наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 30.12.2016 № 725 його призначено на посаду начальника Головного управління ДСНС України у м. Києві (зворот а.с. 49, а.с. 50-51 та їх звороти).

В пенсійній справі позивача Начальником управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших громадян було сформовано атестат № 44 про зняття з обліку позивача по причині зарахування на військову службу (а.с 48).

27.02.2017 позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про поновлення виплати пенсії (а.с. 49).

Позивачу було продовжено виплату пенсії, що підтверджується перерахунком пенсії, наявним в матеріалах справи (а.с. 52).

З 01.12.2020 позивачу було припинено виплату пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2021 у справі № 640/1925/21 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсійного забезпечення з 01.12.2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01.12.2020 (а.с. 54-55).

З грудня 2020 року позивачу на виконання рішення суду проведено нарахування пенсії (а.с. 53 та його зворот).

Водночас, відповідачем проведено розрахунок утримання пенсії позивача з січня 2017 року по листопад 2020 року, згідно якого позивачу пенсія за вказаний період не підлягала виплаті, утриманню підлягає 452925,70 грн (зворот а.с. 55).

Листом від 20.02.2023 № 2600-0202-8/29168 позивача повідомлено про те, що оскільки наказом від 30.12.2016 № 725 його було прийнято не на військову службу за контрактом, право на виплату пенсії з 30.12.2016 він не мав, сума надміру сплачених коштів за період з 07.01.2017 по 30.11.2020 становить 443789,59 грн, вирішено з січня 2023 року утримувати переплату пенсії по 20 % від розміру пенсії до повного погашення (а.с. 12).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію та членів їх сімей визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон).

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до частин першої-третьої статті 2 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Таким чином, вказаною нормою чітко визначено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, зокрема, органів та підрозділів цивільного захисту, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (далі - Закон № 1932-XII) особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналогічне визначення особливого періоду наведено в статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (надалі - Закон № 3543-XII), якою передбачено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону № 3543-XII визначено, що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Так, на підставі Указів Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, від 06.05.2014 № 454/2014, від 21.07.2014 № 607/2014 та від 14.01.2015 № 15/2015, в Україні діяла часткова мобілізація, отже, з 17.03.2014 в Україні діє особливий період.

Суд зазначає, що сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення такого стану.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 813/1919/16, від 27.03.2020 по справі № 806/1286/17, від 15.06.2020 по справі № 638/662/17.

Отже, прийняття позивача на службу за контрактом до органів і підрозділів цивільного захисту відбулося в період знаходження України в особливому періоді, а тому відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсії останньому не припиняється.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо утримання виплаченої позивачу пенсії за період з січня 2017 року по листопад 2020 року є протиправним.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 3 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, зважаючи, шо пенсія позивачу за період з січня 2017 року по листопад 2020 року фактично була виплачена, а відповідачем прийнято рішення про утримання виплаченої пенсії (зворот а.с. 55), суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії за вислугу років за період з 01.01.2017 по 30.11.2020 включно; зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплатити пенсію позивачу за вислугу років, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, починаючи з 01.01.2017 по 30.11.2020 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за період з 01.01.2017 по 30.11.2020 включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, починаючи з 01.01.2017 по 30.11.2020 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.05.2023.

Суддя Н.М. Баргаміна