Справа № 240/3411/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
26 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/3411/23
категорія 112010203
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
У лютому 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати з 27 грудня 2021 року в повному обсязі щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком згідно статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 № 796-XII (далі Закон України №796-XII) та зобов`язання вчинити такі дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію по інвалідності та має право на доплати, передбачені Законом України № 796-XII. При цьому, позивач отримує щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі, значно нижчому ніж той, що передбачений статтею 50 Закону України № 796-XII. Однак, відповідач, на переконання позивача, протиправно відмовив у виплаті пенсії у більшому розмірі.
З урахуванням цього, ухвалою суду 07 березня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за період з 27 грудня 2021 року по 26 червня 2022 року.
В іншій частині зазначений позов ухвалою суду від 07 березня 2023 року залишений без руху, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду з 27 червня по 08 серпня 2022 року.
Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року з огляду на неусунення недоліків та неподання заяви про поновлення строку звернення до суду, позовну заяву в частині позовних вимог за період з 27 червня по 08 серпня 2022 року повернуто позивачу.
Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року в іншій частині позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
11 травня 2023 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що виплачуючи позивачу додаткову пенсію, що передбачена статтею 50 Закону України № 796-XII, у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, якою затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок № 1210), діяв правомірно.
На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 25 січня 2008 року та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».
Позивач є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1 та має ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 26 вересня 2019 року.
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування щомісячної додаткової пенсії в розмірі, визначеному статтею 50 Закону України №796-XII.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 31 березня 2022 за вих. №7733-5298/Т-02/8-0600/20 повідомило позивача, що додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно статті 50 Закону України №796-XII встановлена у розмірі, визначеному Постановою №1210, а саме 284,70 грн.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законом України № 796-XII визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Згідно статтею 49 цього Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 50 Закону України №796-ХІІ (в редакції від 01 липня 1992 року) було передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
У подальшому, дія норм статей 50, 54 Закону України №796-ХІІ неодноразово обмежувалася законодавцем. Такі обмеження реалізовувалися Верховною Радою України у законах про Державний бюджет України, шляхом делегування Кабінету Міністрів України повноважень щодо визначення порядку та розміру доплати до пенсії, додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України №796-ХІІ, відповідно, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний календарний рік.
Так, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року №3491-VI (далі Закон України №3491-VI) розділ VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнений пунктом 4, яким установлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011).
Відтак, Законом України №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтею 50 Закону України №796-ХІІ, розміри додаткової та державної пенсій особам, віднесеним до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
На виконання пункту 7 Закону України №3491-VI, 06 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» №745 (далі Постанова №745), яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, приписами якої визначені інші розміри додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50 та 54 Закону України №796-ХІІ, відповідно.
Постановою №1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Разом з цим, Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 №719-VII (далі Закон України №719-VII), який набрав чинності з 1 січня 2014 року, не встановлював будь-яких обмежень з приводу застосування положень статті 50 Закону України №796-ХІІ.
Отже, що з 01 січня 2014 року Законом України №719-VII не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України №796-ХІІ, відповідно. Чинним залишався й Порядок №1210, який встановлював менші розміри таких пенсії.
У цьому випадку, враховуючи принцип пріоритетності Закону України №796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом Порядком №1210, на переконання суду, з 1 січня 2014 року нарахування та виплата позивачу додаткової та державної пенсій як особі, віднесеній до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи повинні були здійснюватися у розмірі та на підставі, передбачених безпосередньо статтями 50, 54 Закону України №796-ХІІ.
Обмеження дії норм статті 50 Закону №796-ХІІ у 2014 році відбулося після прийняття Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року №1622-VII (далі Закон України №1622-VII), який набрав чинності 03 серпня 2014 року.
Так, названим Законом розділ «Прикінцеві положення» Закону України №719-VII доповнений, зокрема, пунктом 67, згідно з яким норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.
Відтак, 03 серпня 2014 року Законом України №719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону України №796-ХІІ, розміри додаткової та державної пенсій особам, віднесеним до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Оскільки на цей час був також чинний Порядок №1210, яким визначений механізм обчислення додаткової пенсії, щодо якої виник спір, то за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон України №719-VII в редакції Закону України №1622-VII був прийнятий пізніше Закону України №796-ХІІ, то саме положення Закону України №719-VII та Порядку №1210 підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин з 3 серпня 2014 року.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених вище норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2016 року у справі №285/4300/14-а, а також у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №619/2262/17.
Матеріалами справи підтверджується та, згідно зі змістом заяв по суті, не заперечується учасниками справи, що нарахування та виплата позивачу додаткової пенсії, передбаченої статтею 50 Закону України №796-ХІІ здійснювалися у відповідності до Порядку №1210.
Відповідно до статті 63 Закону України №796-ХІІ, фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України (далі БК України).
Відповідно до частини 1 статті 23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачене законом про Державний бюджет України.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VIII (далі Закон України № 79-VIII), пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому, суд уважає за необхідне наголосити, що вказані вище положення Закону України №79-VIIІ не були визнанні неконституційними.
Таким чином, 1 січня 2015 року Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру і порядку виплати пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом України №796-ХІІ.
Наведене вище, на переконання суду, узгоджується з приписами пункту 3 статті 116 Конституції України, відповідно до яких Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.
Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» був затверджений порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, суд констатує, що із набуттям чинності Закону України №79-VІII, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру виплат передбачених, зокрема, статті 50 Закону України №796-ХІІ.
За таких обставин, відповідач діяв правомірно виплачуючи позивачу додаткову пенсію, передбачену статтею 50 Закону України №796-ХІІ, у порядку та розмірах, встановлених Порядком №1210.
Ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає такі вимоги недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.
Керуючись положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову, суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис