Справа № 160/775/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2022 року Справа № 160/775/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Лісенко К.В.,
представника відповідача: Денисової В.С.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
14.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2022р. вказана позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків шляхом подання до суду: належним чином завірених копій документів, долучених до позовної заяви, для відповідача; відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
На виконання вимог вказаної ухвали суду 19.01.2022 року представником позивача 15.02.2022р. усунуті означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/775/22 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами з 24.03.2022 року у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 року вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №160/775/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.05.2022 року об 11:00 год.
Також вищевказаною ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області письмові пояснення та докази на їх підтвердження відносно того, чи було зараховано сплату ОСОБА_1 єдиного внеску за жовтень 2018 року у сумі 819,06грн. відповідно до платіжного доручення №42 від 14.10.2018 року та за жовтень 2019 року у сумі 918,06грн. відповідно до платіжного доручення №122 від 14.10.2019 року в рахунок сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за жовтень 2018 року та за жовтень 2019 року, відповідно, якщо ні, то причини такого не зарахування.
05.05.2022 року відповідачем, на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2022р., надано додаткові письмові пояснення в яких зазначалося, що в ІКП ОСОБА_1 за КБК 71040000 відсутня сплата єдиного внеску у жовтні 2018 року у сумі 819,06 грн. та у жовтні 2019 року у сумі 918,06 грн. Частина коштів, які були сплачені у 2020 році за 2020 рік, були зараховані в порядку календарної черговості виникнення недоплати єдиного внеску, спричиненої несплатою у жовтні 2018 року ЄСВ у сумі 819,06 грн. та у жовтні 2019 року ЄСВ у сумі 918,06 грн., що у свою чергу спричинило виникнення заборгованості по єдиному внеску станом на 04.01.2021 року за 2020 рік у сумі 1729,60грн. Так, позивачем на підтвердження сплати ЄСВ за жовтень 2018 року та за жовтень 2019 року надані платіжні доручення №42 від 14.10.2018 року та №122 від 14.10.2019 року, відповідно, при цьому, відповідно до копій цих платіжних доручень, які додані позивачем до позову, платником зазначений ФОП ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_1 ). Проте, позивач не надавала до контролюючого органу копію договору доручення на ФОП ОСОБА_2 чи довіреності на вчинення ним від імені позивача відповідних дій. Отже, ФОП ОСОБА_2 не є податковим агентом чи представником ФОП ОСОБА_1 Водночас, приписами п.87.7 ст.87 Податкового кодексу України забороняється будь-яка уступка грошового зобов`язання або податкового боргу платника податків третім особам. Положення цього пункту не поширюються на випадки, коли гарантами повного та своєчасного погашення грошових зобов`язань платника податків є інші особи, якщо таке право передбачено цим Кодексом. Крім цього, ч.9 ст.25 Закону №2464-VІ передбачено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством. Отже, юридична особа, фізична особа-підприємець або фізична особа не може сплатити грошове зобов`язання по єдиному внеску за інших осіб. Так, відповідно до платіжного доручення №122 від 14.10.2019 року у призначенні платежу було вказано РНОКПП НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_2 . Тобто, сплата була здійснена не за ОСОБА_1 . Отже, відповідно до п.3 ч.2 Глави 3 Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року №5, якщо платника податків з податковим номером не знайдено серед платників податків, що перебувають на обліку в податковому органі, сума розрахункового документа розноситься до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування». Таким чином, кошти, що сплачував платник ФОП ОСОБА_2 не зараховувались до ІКПП ОСОБА_1
16.05.2022 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення позивача, в яких останнім зазначається, що у графі «Призначення платежу» наданих платіжних доручень було зазначено, що сплата коштів з ЄСВ здійснюється саме за ФОП ОСОБА_1 , при цьому, жодних повідомлень про те, що сплачені цими платіжними дорученнями кошти не були зараховані як сплата ЄСВ за жовтень 2018 року та за жовтень 2019 року від позивача до останнього не надходило. Також позивачем зауважено, що ФОП ОСОБА_2 раніше неодноразово здійснював сплату ЄСВ за ФОП ОСОБА_1 із зазначенням у платіжних дорученнях, що така сплата здійснюється саме за позивача, і жодних претензій з цього приводу не виникало. Крім цього, позивачем зазначено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усний договір доручення щодо сплати останнім ЄСВ за позивача.
Також, у вищезазначених письмових поясненнях представник позивача просив провести розгляд справи без його участі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 року витребувано у ОСОБА_1 додаткові докази у справі №160/775/22, а саме: письмові пояснення відносно того, чи зверталася ОСОБА_1 або ФОП ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з приводу повернення сплачених ФОП ОСОБА_2 за ФОП ОСОБА_1 сум єдиного внеску за жовтень 2018 року у розмірі 819,06грн. відповідно до платіжного доручення №42 від 14.10.2018 року та за жовтень 2019 року у розмірі 918,06грн. відповідно до платіжного доручення №122 від 14.10.2019 року, які не були зараховані контролюючим органом у якості сплати позивачем єдиного внеску і віднесені до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування»; витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області додаткові докази у справі №160/775/22, а саме: документальне підтвердження віднесення сплачених ФОП ОСОБА_2 за ФОП ОСОБА_1 сум єдиного внеску за жовтень 2018 року у розмірі 819,06грн. відповідно до платіжного доручення №42 від 14.10.2018 року та за жовтень 2019 року у розмірі 918,06грн. відповідно до платіжного доручення №122 від 14.10.2019 року до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування». Також, вищевказаною ухвалою суду зобов`язано сторін надати витребувані судом додаткові докази безпосередньо до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у наступне підготовче судове засідання у справі, яке призначено на 21 червня 2022 року о 10:00 год.
16.06.2022 року представником ГУ ДПС у Дніпропетровській області, на виконання вимог ухвали суду від 18.05.2022 року, надано додаткові письмові пояснення, в яких зазначалося, що відповідно до пп. 191.1.10. п. 191. 1. ст. 191 Податкового кодексу України (далі ПК України) - контролюючі органи забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів. З метою достовірності та повноти відображення інформації щодо сплати податкових платежів та єдиного внеску в інтегрованих картках платників та Електронному кабінеті, податкові органи здійснюють алгоритм дій по опрацюванню відомостей Державного казначейства України про надходження сум податків, зборів, платежів та єдиного внеску, передбачених пунктом 2 розділу III Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021р. №5. Після розміщення на відповідному сервері для завантаження відомостей Казначейства про надходження сум податків, зборів, платежів та єдиного внеску у вигляді технологічних файлів @В та @Е інформаційною системою ДПС забезпечується автоматична обробка таких файлів. Автоматично рознесені платежі відображаються в ІКП датою зарахування на рахунки, відкриті в Казначействі, обліковими операціями зі сплати/повернення сум відповідно до поля «Призначення платежу» документів на переказ згідно з переліком кодів видів сплати, визначеним Порядком заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 №666. Згідно з вимогами частини сьомої статті 9 Закону №2464-VІ єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку або на єдиний рахунок. Платники, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку. Так, згідно з даними інформаційної системи податкового органу платіжні доручення від 14.10.2018р. №42 в сумі 819,06грн. та від 14.10.2019р. №122 в сумі 918,06грн. сплачені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) з власного розрахункового рахунку № НОМЕР_2 , який відповідно до реєстраційних даних був відкритий в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299. Таким чином, вищезазначені кошти автоматично рознесені до інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) відповідно до вимог Закону №2464-VІ та законодавчо визначені підстави щодо зарахування зазначених коштів до інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) відсутні.
17.06.2022 року представником позивача, на виконання ухвали суду від 18.05.2022 року, надано додаткові письмові пояснення, в яких зазначалося, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 не звертались до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з приводу повернення сплачених сум єдиного внеску за жовтень 2018 року у розмірі 819,0 грн. відповідно до платіжного доручення №42 від 14.10.2018 року та за жовтень 2019 року у розмірі 918,06 грн. відповідно до платіжного доручення №122 від 14.10.2019 року. Також представником позивача зауважено, що, не зважаючи на те, що заборгованість зі сплати ЄСВ утворилась за жовтень 2018 року та жовтень 2019 року, від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області протягом 2-3 років не надходило жодних повідомлень про те, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість за несплату єдиного внеску.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу №160/775/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 13.07.2022 року об 11:00 год.
07.07.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Позивач та його представник у судове засідання 13.07.2022 року не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
У судовому засіданні 13.07.2022 року представник відповідача пред`явлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та у додаткових письмових поясненнях.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом також встановлено, що відповідно до ІКП ФОП ОСОБА_1 за останньою станом на 01.01.2021р. обліковується борг (недоїмка) зі сплати ЄСВ у розмірі 1729,60грн.
Вказана вимога направлена ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_1 , проте, поштове відправлення, яким ця вимога була надіслана позивачеві, повернулося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із відміткою відділення поштового зв`язку про неможливість вручення «за закінченням терміну зберігання».
Рішенням ДПС України від 30.12.2021р. №12302/С-99-00-06-02-01-09 відмовлено у задоволенні вищевказаної скарги ОСОБА_1 з посиланням на те, що згідно даних інтегрованої картки платника ЄСВ ОСОБА_1 станом на 31.01.2021 її заборгованість становила 1729,60грн. і на підставі цих даних ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2021 №Ф-65548-13, яка направлена позивачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте, дане поштове відправлення 25.05.2021 повернуто за зворотною адресою з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання", таким чином, вимога вважається належним чином врученою, при цьому, оскільки протягом десяти календарних днів позивач не сплатив суму недоїмки, зазначену у вимозі, та не узгодив вимогу з податковим органом, шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку, сума боргу, визначена у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2021 №Ф-65548-13, є узгодженою і у зв`язку із цим в подальшому, ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідно до вимог чинного законодавства сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.09.2021 №Ф-65548-13У для подання до органу державної виконавчої служби для примусового стягнення. Таким чином, оскаржувана вимога не може бути предметом оскарження в адміністративному порядку.

Позивач, вважаючи протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.09.2021 №Ф-65548-13У та посилаючись на те, що нею у повному обсязі сплачено зобов`язання з ЄСВ, в тому числі і за жовтень 2018 року ЄСВ у сумі 819,06грн. та за жовтень 2019 року ЄСВ у сумі 918,06грн., що підтверджується платіжними дорученнями №42 від 14.10.2018р. та №122 від 14.10.2019р., відповідно, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI (далі - Закон №2464-VІ) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За приписами пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч.ч.4 та 5 ст.8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Статтею 9 Закону №2464-VІ визначено порядок обчислення і сплати єдиного внеску.

Так, абз.1 ч.5 ст.9 Закону №2464-VІ передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Частиною 7 статті 9 Закону №2464-VІ встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VІ передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п.1 ч.10 ст.9 Закону №2464-VІ днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів, - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Згідно з ч.12 ст.9 Закону №2464-VІ єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Частиною 13 статті 9 Закону №2464-VІ встановлено, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону №2464-VІ у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Абзацом 1 частини 4 статті 25 Закону №2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з абз.3 ч.4 ст.25 Закону №2464-VІ вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Абзацами 4-9 ч.4 ст.25 Закону №2464-VІ встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску. Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Абзацом 10 ч.4 ст.25 Закону №2464-VІ визначено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Відповідно до ч.6 ст.25 Закону №2464-VІ за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Частиною 9 статті 25 Закону №2464-VІ встановлено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Отже, Закон №2464-VІ, який є спеціальним у сфері відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску, покладає на позивача, як платника єдиного внеску (фізичну особу-підприємця) (відповідно до пункту 4 частини першої статті 4), безумовний, пріоритетний (частина 12 статті 9) обов`язок зі сплати єдиного внеску шляхом перерахування безготівкових коштів у розмірі відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина 5 статті 9) з його особистого банківського рахунку (частина 7 статті 9), при цьому, передача позивачем, як платником єдиного внеску, своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена (частина 9 статті 25).

Аналогічні положення закріплено і в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за № 508/26953 (далі - Інструкція №449), якою визначається процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (п.п.2, 3, 4 п.2 розділу ІV Інструкції №449 (в редакції на момент сплати позивачем ЄСВ за жовтень 2018 року та за жовтень 2019 року)).

Крім того, абз.2,3 п.2 розділу VI Інструкції №449 (тут і далі - в редакції на час прийняття оскаржуваної вимоги) передбачено, що у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до абз.1-4 п.3 розділу VI Інструкції №449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Абзацами 10, 12 пункту 3 розділу VI Інструкції №449 встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до абзаців 1, 3-9 пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога). В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. Сформована в ІТС вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається податковим органом платнику єдиного внеску в паперовій та/або електронній формі.

Абзацами 10-11 пункту 4 розділу VI Інструкції №449 визначено, що сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), що підлягає надсиланню у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та один примірник надсилається (вручається) платнику єдиного внеску, другий долучається до справи платника. Вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з абз.24 п.4 розділу VI Інструкції №449 уразі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Абзацами 1-6 пункту 5 розділу VI Інструкції №449 встановлено, що протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені. У разі незгоди з розрахунком податкового органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку. Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску. У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку. Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до податкового органу вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити податковий орган, який направив вимогу. У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 11.10.2016 року по 24.11.2020 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець та була платником єдиного внеску, у зв`язку із чим нею здійснювалася сплата ЄСВ, в тому числі і у 2018-2020р.р.

При цьому, відповідно до ІКП ОСОБА_1 за КБК 71040000 за останньою станом на 01.01.2021р. обліковується борг (недоїмка) зі сплати ЄСВ у розмірі 1729,60грн.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що вказана заборгованість (недоїмка) зі сплати ЄСВ виникла у позивача внаслідок того, що контролюючим органом не було зараховано у якості спати ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску за жовтень 2018 року кошти у сумі 819,06грн., сплачені згідно з платіжним дорученням №42 від 14.10.2018р., та у якості сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску за жовтень 2019 року кошти у сумі 918,06грн., сплачені згідно з платіжним дорученням №122 від 14.10.2019р., а тому в подальшому всі перераховані позивачем у 2020 році кошти в рахунок сплати ЄСВ за 2020 рік відповідно до ч.6 ст.25 Закону №2464-VІ зараховувалися в порядку календарної черговості виникнення недоплати єдиного внеску, спричиненої несплатою зобов`язань з ЄСВ у жовтні 2018 року та у жовтні 2019 року, що у свою чергу спричинило виникнення заборгованості по єдиному внеску станом на 01.01.2021 року за 2020 рік у сумі 1729,6 грн.

Судом також встановлено, що не зарахування контролюючим органом сплачених згідно з платіжними дорученнями №42 від 14.10.2018р. та №122 від 14.10.2019р. коштів в рахунок сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску за жовтень 2018 року та за жовтень 2019 року, відповідно, відбулося у зв`язку із тим, що такі кошти були сплачені платником ФОП ОСОБА_2 (код платника НОМЕР_1 ) з його власного розрахункового рахунку № НОМЕР_2 , який відповідно до реєстраційних даних був відкритий в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299, в той час як відповідно до ч.9 ст.25 Закону №2464-VІ передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена.

Дослідивши вищевказані платіжні доручення №42 від 14.10.2018р. на суму 819,06грн. та №122 від 14.10.2019р. на суму 918,06грн., копії яких містяться в матеріалах справи, суд встановив, що в них дійсно у графі «Платник» вказано: ОСОБА_2 ФОП, код платника НОМЕР_1 ; а в графі «Призначення платежу» зазначено: ЄСВ для (за) ФОП ОСОБА_1 , жовтень 2018 року та жовтень 2019 року, відповідно.

При цьому, позивачем жодним чином не спростовано, що сплата коштів за цими платіжними дорученнями відбувалася саме з розрахункового рахунку ФОП ОСОБА_2 .

Судом також встановлено та матеріалами справи підтверджено, що кошти, сплачені згідно з платіжними дорученнями №42 від 14.10.2018р. та №122 від 14.10.2019р., з огляду на те, що їх сплата здійснена іншою особою, яка також є платником ЄСВ, а саме: ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) з його власного розрахункового рахунку № НОМЕР_2 , який відповідно до реєстраційних даних був відкритий в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299, були в автоматичному порядку рознесені до інтегрованої картки платника ЄСВ фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 і зараховані у якості сплати саме ним зобов`язань з ЄСВ 16.10.2018р. у сумі 819,06грн. та 15.10.2019р. у сумі 918,06грн., відповідно, що підтверджується витягами з ІКП ФОП ОСОБА_2 .

З будь-якими заявами про повернення (перекид, перерознесення) помилково сплачених (зарахованих коштів) відповідно до платіжних доручень №42 від 14.10.2018р. та №122 від 14.10.2019р. ані ФОП ОСОБА_1 , ані ФОП ОСОБА_2 до контролюючого органу не зверталися.

Відтак, вважати, що вищевказані платіжні доручення №42 від 14.10.2018р. та №122 від 14.10.2019р. можуть підтвердити сплату позивачем ЄСВ за жовтень 2018 року та за жовтень 2019 року підстави відсутні.

Інших доказів погашення боргу (недоїмки) з ЄСВ у сумі 1729,60грн. позивачем надано не було.

Таким чином, наданими доказами підтверджено наявність у позивача станом на 31.01.2021р. боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ у розмірі 1729,60грн.

Відтак, Головним управління ДПС у Дніпропетровській області відповідно до приписів чинного законодавства, зокрема, ст.25 Закону №2464-VІ та п.3, п.4 розділу VI Інструкції №449, та на законних підставах сформовано через наявність в ІКП позивача відомостей про те, що цей платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2021 року №Ф-65548-13, згідно з якою станом на 31.01.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 1729,60грн.

Зважаючи на те, що в подальшому, вказана вимога від 26.02.2021 року №Ф-65548-13 була направлена ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_1 , проте, поштове відправлення, яким ця вимога була надіслана позивачеві, повернулося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області 25.05.2021р. із відміткою відділення поштового зв`язку про неможливість вручення «за закінченням терміну зберігання», ця вимога згідно з вищевказаними приписами абз.24 п.4 розділу VI Інструкції №449 вважається належним чином врученою ФОП ОСОБА_1 , а оскільки остання у встановлений законом строк (10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги) цю вимогу не узгодила з податковим органом шляхом її оскарження в адміністративному або судовому порядку, вказана вимога від 26.02.2021 року №Ф-65548-13 набула статус узгодженої у розумінні приписів ст.25 Закону №2464-VІ та пункту 5 розділу VI Інструкції №449.

Відтак, в подальшому, ГУ ДПС у Дніпропетровській області на законних підставах сформовано узгоджену вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.09.2021 року №Ф-65548-13У, згідно з якою станом на 20.09.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 1729,60грн.

Таким чином, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.09.2021 №Ф-65548-13У на суму 1729,60грн є правомірною і підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відповідно до ст.139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова