Справа № 160/11783/22
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/11783/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Юрчука М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 року (суддя Кальник В.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 02.11.2022 року) у адміністративній справі №160/11783/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі по тексту відповідач), в якому з урахуванням доповнених позовних вимог, просив визнати неправомірним та скасувати наказ «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 за період з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року» в частині невиплати додаткової винагороди 30000 грн. йому, головному сержанту розвідувального взводу; визнати неправомірною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 відмову у реєстрації 04.06.2022 року рапорту його, головного сержанта розвідувального взводу про причини невиплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. за період з 01.05.2022 року по 30.05.2022 року, надання витягу з наказу та подальше ухилення від його розгляду по суті; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити йому, головному сержанту розвідувального взводу додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. за період з 01.05.2022 року по 30.05.2022 року; визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 про не виплату йому, головному сержанту розвідувального взводу премії за період з 01.05.2022 року по 30.05.2022 року; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому, головному сержанту розвідувального взводу премію за період з 01.05.2022 року по 30.05.2022 року в установленому розмірі (247% від посадового окладу 3170 грн. на місяць).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом порушено норми процесуального права; суд не дослідив та не дав оцінку обставинам та доказам у справі. Суд не з`ясував причини невиконання ухвали суду від 08.08.2022 року про витребування копії наказу «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05. по 31.05.2022 року». Апелянт зазначав, що наказу від 17.04.2022 року №27 про призначення ОСОБА_2 командиром в/ч НОМЕР_2 ; матеріалів службового розслідування; наказу від 05.05.2022 року №8.05.0522; наказу від 23.05.2022 року №2/215 «Про результати службового розслідування»; наказу від 29.05.2022 року №191/1 «Про результати службового розслідування» не було, зазначав, що вони сфальшовані, у зв`язку з цим апелянт вважав, що суд помилково врахував як докази матеріали службового розслідування. Апелянт зазначав, що єдиною підставою для невиплати йому додаткової винагороди за період з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року є зловживання владою керівництво військової частини шляхом переслідування в інтересах інших осіб за надсилання 23.04.2022 року рапорту про незаконні дії офіцерів та переслідування з особистих мотивів помсти позивачу у справі через його заяви до прокуратури, ТУДБР та СТУ ВСП з приводу бездіяльності як органу військової влади. Апелянт вважав, що у ОСОБА_2 були відсутні повноваження командира в/ч НОМЕР_1 на час вчинення оскаржуваних дій та винесення наказів; вважав, що копія наказу №27 була неналежним чином завірена; не була оприлюднена; не доведена до особового складу в/ч НОМЕР_1 ; апелянт зазначав, що на той час посаду командира в/ч НОМЕР_1 займав ОСОБА_3 , який був звільнений лише 04.06.2022 року, неправильні висновки щодо повноважень ОСОБА_2 призвели до невірної оцінки судом обставин справи та прийняття незаконного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

До суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, проте без доказів неможливості явки. Клопотання подане до суду нарочно 24.05.2023 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 01.03.2022 року відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом зараховано в списки частини та призначено до НОМЕР_3 окремого батальйону Територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади Територіальної оборони регіонального управління сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого сержанта ОСОБА_1 відповідно до витягу із наказу №2 командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року №608, наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 №8.05.0522 від 05.05.2022 року було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, а також встановлення ступеня вини військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 чиї дії та бездіяльність стали причиною недбалого ставлення до військової служби, яким встановлено, що прояви непокори та не виконання наказів з боку головного сержанта розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 носять систематичний характер. Так, 28.04.2022 р., близько 15 години, заступник командира військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 разом з заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_4 та начальником складу сержантом ОСОБА_5 прибули до кімнати розташування взводу розвідки військової частини НОМЕР_1 , де в присутності вищеназваних військовослужбовців довів до старшого сержанта ОСОБА_1 бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №145 від 28.04.2022 р. - наказ викопати окоп для стрільби, стоячи поряд з КПП на в`їзді у розташування штабу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_1 наказ не виконав. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 року №2/215 «Про результати службового розслідування» за порушення статей 402, 403, 404, 425 Кримінального Кодексу України, ст.11 Внутрішнього статуту Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України головному сержанту розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 було оголошено попередження про неповну службову відповідність та відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298 щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року головного сержанта розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 позбавлено додаткової грошової винагороди за травень 2022 року та 100% премії за травень 2022 року. Крім того, службовим розслідуванням було встановлено, що близько 15 години 22.05.2022 року всіх військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які в той час знаходились у розташуванні штабу військової частини НОМЕР_1 , було вишикувано біля будівлі штабу, де всім у присутності командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 , заступника командира в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 було доведено бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №46/180522 від 18.05.2022 року щодо передислокації батальйону на нові рубежі оборони. Старший сержант ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 і солдат ОСОБА_8 на шикуванні були відсутні та залишилися у розташуванні. Старшим лейтенантом ОСОБА_9 у присутності командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 , заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 , ТВО командира розвідки військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_9 , офіцера-психолога в/ч НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_10 , офіцера групи логістики ОСОБА_11 , командира автомобільного відділення молодшого сержанта ОСОБА_12 вголос було зачитано наказ №46/180522 від 18.05.2022 року перед військовослужбовцями розвідувального взводу - старшим сержантом ОСОБА_1 , солдатом ОСОБА_13 , солдатом ОСОБА_7 і солдатом ОСОБА_8 . Від старшого сержанта ОСОБА_1 було отримано відмову виконувати наказ щодо передислокації, яку він мотивував забороною використання цивільного транспорту відповідно до розпорядження начальника штабу військової частини НОМЕР_5 №643 від 20.05.2022 року. Суд прийшов до висновку про те, що службовим розслідуванням було встановлена вина головного сержанта розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 , яка виражалась у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, непокорі, невиконанні бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №46/180522 від 18.05.2022 року щодо передислокації військовослужбовцями розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 .Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2022 року №191/1 «Про результати службового розслідування», головному сержанту розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну службову відповідність та позбавлено 100% грошового забезпечення за травень 2022 року. Вирішуючи спір по суті, суд керувався Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан та іншими нормативно-правовими актами щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців. Суд зазначав, що відповідно до пунктів 2, 16, 17 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони від 07.06.2018 року №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. Командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків. На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України. Суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, п.1 якої установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 грн. розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Суд керувався окремим дорученням Міністра оборони України. яке регулювало виплату військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої вище вказаною постановою Кабінету міністрів України, згідно п.10 якого до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. або 30000,00 грн. не включаються, зокрема, ті військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за той місяць, у якому здійснено таке порушення, а також ті, у діях (бездіяльності) яких є ознаки кримінального або адміністративного правопорушення. Досліджуючи докази у справі, суд прийшов до висновку про доведеність відмови ОСОБА_1 виконувати бойові накази (розпорядження), що стало підставою для не виплати йому додаткової винагороди та премії. Суд не прийняв твердження ОСОБА_1 про відсутність повноважень командира військової частини НОМЕР_1 у ОСОБА_2 , оскільки, наказом командира військової частини НОМЕР_6 від 17.04.2022 року №27 ОСОБА_2 було тимчасово призначено виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 . Щодо позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності командування в/ч НОМЕР_1 щодо відмови у реєстрації 04.06.2022 року рапорту ОСОБА_1 та подальше ухилення від його розгляду по суті, суд зазначив про їх необґрунтованість, оскільки станом на час розгляду справи факт подання ОСОБА_1 рапорту до відповідача не підтверджений належними та достатніми доказами; копія рапорту за відповідною датою до суду не надана.

Матеріалами справи встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 призначено головним сержантом розвідувального взводу НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 року №2/215 «Про результати службового розслідування» було встановлено прояви непокори та не виконання наказів з боку головного сержанта розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 , які носять системний характер, а саме 28.04.2022 р., близько 15 години, заступник командира військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 разом з заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_4 та начальником складу сержантом ОСОБА_5 прибули до кімнати розташування взводу розвідки військової частини НОМЕР_1 , де довів до старшого сержанта ОСОБА_1 бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №145 від 28.04.2022 року - наказ викопати окоп для стрільби стоячи поряд з КПП на в`їзді у розташування штабу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . В той час у старшого сержанта ОСОБА_1 жодних заперечень стосовно виконання наказу не було. За кілька хвилин старший сержант ОСОБА_1 повинен був з`явитись біля будівлі, щоб йому вказали на місце і орієнтацію окопу, який потрібно викопати. Через деякий час, близько 15:20 виявилось, що старший сержант ОСОБА_1 не почав виконувати наказ і не розпочав роботу. Тому капітан ОСОБА_3 поставив старшому сержанту ОСОБА_1 конкретне питання, чи відмовляється той виконувати його розпорядження. В дуже грубій формі старший сержант ОСОБА_1 відмовився виконувати розпорядження. Свідками відмови були військовослужбовці ОСОБА_5 та ОСОБА_14 . Після цього, старший сержант ОСОБА_1 заявив, що він знаходиться під підозрою і не може бути призначений до виконання будь-яких робіт. На питання капітана ОСОБА_3 , хто саме його визнав підозрюваним, старший сержант ОСОБА_1 заявив, що саме капітан ОСОБА_3 визнав його підозрюваним перед початком обшуку особистих речей. Пізніше, у своїх поясненнях, старший сержант ОСОБА_1 мотивував відмову від виконання наказу тим, що 23.04.2022 року він отримав від командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 наказ не залишати розташування розвідувального взводу у приміщенні штабу, у зв`язку з чим він, начебто, не міг покинути будівлю для виконання бойового розпорядження - викопування окопу. Відповідно до вказаного наказу за порушення статей 402, 403, 404, 425 Кримінального Кодексу України, ст.11 Внутрішнього статуту Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України головному сержанту розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 було оголошено попередження про неповну службову відповідність та відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298 щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року головного сержанта розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 позбавлено додаткової грошової винагороди за травень 2022 року та 100% премії за травень 2022 року.

Встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2022 року №191/1 «Про результати службового розслідування» було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що близько 15 години 22.05.2022 року всіх військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які в той час знаходились у розташуванні штабу військової частини НОМЕР_1 , було вишикувано біля будівлі штабу, де всім у присутності командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 , заступника командира в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 було доведено бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №46/180522 від 18.05.2022 року щодо передислокації батальйону на нові рубежі оборони. Після цього, військовослужбовцями групи персоналу молодшим лейтенантом ОСОБА_15 і солдатом ОСОБА_16 було зроблено список присутніх з підписами про ознайомлення з наказом. Старший сержант ОСОБА_1 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 і солдат ОСОБА_8 на шикуванні були відсутні та залишилися у розташуванні. Старшим лейтенантом ОСОБА_9 у присутності командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 , заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 , ТВО командира розвідки військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_9 , офіцера-психолога в/ч НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_10 , офіцера групи логістики ОСОБА_11 , командира автомобільного відділення молодшого сержанта ОСОБА_12 вголос було зачитано наказ №46/180522 від 18.05.2022 року перед військовослужбовцями розвідувального взводу - старшим сержантом ОСОБА_1 , солдатом ОСОБА_13 , солдатом ОСОБА_7 і солдатом ОСОБА_8 . Від старшого сержанта ОСОБА_1 було отримано відмову виконувати наказ щодо передислокації, яку він мотивував забороною використання цивільного транспорту відповідно до розпорядження начальника штабу військової частини НОМЕР_5 №643 від 20.05.2022 року та за порушення статей 402, 403, 404, 425 Кримінального Кодексу України, ст.11 Внутрішнього статуту Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України головному сержанту розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну службову відповідність; позбавлено головного сержанта розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 100% грошового забезпечення за травень 2022 року.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1 та його додаткових пояснень, апеляційної скарги, підставою для скасування наказів про позбавлення його додаткової винагороди та премії за травень 2022 року, є те, що ОСОБА_2 на момент прийняття оскаржуваних наказів не був призначений та не виконував повноваження командира військової частини НОМЕР_1 , а накази від 23.05.2022 року №2/215 та від 29.05.2022 року №191/1 «Про результати службового розслідування за його підписом є результат фальшування; крім того, вказані накази є помстою за звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів про зловживання владою та підроблення документів керівництвом військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 73, 74, 75, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Матеріалами справи встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 01.04.2022 року №8 майор ОСОБА_2 прибув 05.03.2022 року у розпорядження військової частини НОМЕР_6 .

Встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 17.04.2022 року №27 майора ОСОБА_2 призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи вище вказане, суд апеляційної інстанції вважає, що на час прийняття спірних наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 року №2/215 та від 29.05.2022 року №191/1 «Про результати службового розслідування» ОСОБА_2 виконував повноваження командира військової частини НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надано переписку та інші документи, які є результатом звернення останнього до правоохоронних органів щодо зловживання службовими повноваженнями службовими особами військової частини НОМЕР_1 , службового підроблення документів. Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що вина має бути встановлена у встановленому законом порядку, зокрема вироком суду, який відсутній, тому суд не бере до уваги вказані документи.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 року №3А «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за період з 01 по 30 квітня 2022 року» та від 01.07.2022 року №22 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям за період дії воєнного стану», оскільки вказані накази стосуються інших періодів, а саме: квітня 2022 року та червня 2022 року відповідно та не відносяться до предмету доказування у даній справі.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору по суті, враховує, що у період спірних правовідносин, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан. На виконання мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2022 року №2, було зараховано в списки військової частини та призначено головним сержантом розвідувального взводу НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 6 статті 2 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» визначені види військової служби, до яких відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з п.5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.

Відповідно до статей 11, 26, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» для необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності військовослужбовці зобов`язані, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни. Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст.84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пунктів 2, 16, 17 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. Командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків. На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пп.9.7 п.9, окремого доручення Міністра оборони України, прийнятого з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, доведеного телеграмою від 25.03.2022 року №248/1298 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включати військовослужбовців, які, зокрема відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошене наказом командира (начальника).

Враховуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено відмову ОСОБА_1 виконувати бойові накази (розпорядження), що стали правомірною підставою для не виплати йому додаткової винагороди та премії; матеріалами справи встановлено, що на період прийняття оскаржуваних наказів повноваження командира військової частини НОМЕР_1 виконував ОСОБА_2 . Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України ОСОБА_1 не доведено відмову у реєстрації його рапорту про причини невиплати йому додаткової винагороди і премії.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 року у адміністративній справі №160/11783/22 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова