Справа № 440/2889/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 р. Справа № 440/2889/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 03.03.23 по справі № 440/2889/21

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії, вчинені суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 440/2889/21 в частині нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 26 червня 2015 року по 01 лютого 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та вимог п. 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260;

- зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01 лютого 2018 року, з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка була отримана позивачем, відповідно до вимог п. 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та частково нарахованої та сплаченої відповідачем позивачу грошової компенсації в порядку добровільного виконання вказаного судового рішення.

В обґрунтування вказаної заяви посилався на виконання відповідачем рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 440/2889/21 (набрало законної сили 26.07.2021) лише в частині перерахування грошових коштів в сумі 15483,41 грн без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував ОСОБА_1 за час проходження військової служби та без застосування п. 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, при визначенні кількості днів невикористаної додаткової відпустки, що підтверджується змістом листа Полтавського ОТЦКС № 9/2/1650 від 29.10.2021 та розміром суми, яка фактично виплачена відповідачем 21.10.2021 в порядку добровільного виконання рішення суду від 12.05.2021.

Ухвалою Полтавською окружною адміністративного суду від 03.03.2023 у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 скасувати та ухвалити рішення, яким заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України, задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що нових спірних правовідносин між позивачем та відповідачем не виникало, тоді як відповідачем порушено вимоги чинного законодавства України, через що позивачу нарахована та виплачена грошова компенсація за невикористані дня додаткової відпустки не у повному розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльності Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невиплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки за період з 26 червня 2015 року по 01 лютого 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виплатити ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період з 26 червня 2015 року по 01 лютого 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 02 лютого 2018 року по день фактичного розрахунку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №440/2889/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01 лютого 2018 року.

Зобов`язано Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01 лютого 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2021 року апеляційну скаргу Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року по справі №440/2889/21 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернуто відповідачу.

Отже, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №440/2889/21 набрало законної сили та 31 серпня 2021 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №440/2889/21, яким зобов`язано Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01 лютого 2018 року.

Звертаючись з заявою в порядку ст. 383 КАС України, ОСОБА_1 зазначив, що при нарахуванні компенсації не прийнята до розрахунку щомісячна додаткова винагорода в розмірі 5062,62 грн., як складова частина щомісячного грошового забезпечення.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходви з її необґрунтованості та зазначив, що дії, які вчинені відповідачем мають місце у нових правовідносинах з позивачем, а не при виконанні резолютивної частини рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції. враховуючи наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, останньою нормою визначено особливий порядок контролю за виконанням судового рішення.

Водночас при поданні заяви в порядку статті 383 КАС України суд повинен встановити природу спірних правовідносин, а саме: чи пов`язані рішення, дії чи бездіяльність відповідача з виконанням рішення суду, чи прийняті/ вчинені/допущені відповідачем у зв`язку з виникненням нових правовідносин.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі №806/3099/17 (№К/9901/50917/18).

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №440/2889/21, яке набрало законної сили, суд зобов`язав Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01 лютого 2018 року.

Отже, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №440/2889/21 суд не зобов`язував Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 конкретну суму грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік та не вказував з яких саме видів грошового забезпечення слід обчислювати таку суму компенсації.

Судом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №440/2889/21 Полтавським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 21 жовтня 2021 року виплачено ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15483,41 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3196 від 21 жовтня 2021 року та не заперечується самим позивачем. При цьому на запит представника позивача листом Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 9/2/1650 від 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надано довідку - розрахунок грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік.

Оскільки рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №440/2889/21 суд не зобов`язував Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік з урахуванням грошового забезпечення, що включає щомісячну додаткову грошову винагороду та з урахуванням вимоги пункту 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, то є підстави стверджувати, що між ОСОБА_1 та Полтавським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виникли нові правовідносини, тобто такі відносини, які були відсутні під час розгляду цієї справи (новий спір).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд не може вирішувати питання, які він вирішує під час ухвалення рішення відповідно статті 244 КАС України, а саме: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; тощо.

Також в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд не може доходити висновків, які за своєю суттю є прийняттям рішення, тобто суд не може ухвалою, постановленою в порядку статті 383 КАС України протягом десяти днів з дня отримання заяви, зобов`язати відповідача обчислювати його грошове забезпечення з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та вимог пункту 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, оскільки вирішення питання щодо обчислення грошового забезпечення позивача, хоч і при визначенні суми компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, але потребує встановлення нових обставин (складових грошового забезпечення, наявності права позивача на отримання таких видів грошового забезпечення, тощо); надання та дослідження зовсім інших (поза межами розгляду цієї справи) доказів; витребування додаткових доказів; а також подання всіма учасниками справи заяв по суті щодо цих правовідносин та застосування норм права, якими регулюються саме такі правовідносини.

Отже, незгода ОСОБА_1 із порядком обчислення грошового забезпечення, який вплинув на виплачену йому суму грошової компенсації, свідчить про те, що між ОСОБА_1 та Полтавським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки існують нові спірні правовідносини, з якими рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №440/2889/21 пов`язано лише причиною виникнення таких правовідносин.

З огляду на те, що мають місце дії, які вчинені відповідачем у нових правовідносинах з позивачем, а не при виконанні резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №440/2889/21, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 по справі № 440/2889/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Курило