Справа № 335/408/23 (2-а/335/44/2023)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2023 року м. Дніпросправа № 335/408/23 (2-а/335/44/2023)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Дніпрі апеляційну

скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2023 року (головуючий суддя Воробйов А.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради (далі Відповідач), в якому просив суд:

- скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради від 03.01.2023 №7 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП;

- провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення. Так, на думку Позивача, Відповідачем не доведено, що саме Позивач є особою відповідальною за продаж алкогольного напою після 18:00. З огляду на обставини викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2023 року у справі №335/408/23 (2-а/335/44/2023) адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, зокрема, що у оскаржуваному рішенні суд вказав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, копія яких долучена відповідачем до відзиву, не містять належних та допустимих доказів того, що продаж вказаних алкогольних напоїв був здійснений саме Позивачем, як суб`єктом адміністративного правопорушення. Однак, вказане твердження не відповідає дійсності, адже згідно дослідженого під час розгляду адміністративної справи протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 051134 від 06.12.2022 встановлено, що саме ОСОБА_1 , 06.07.2022 року о 18:12 годині перебуваючи в магазині «Вина світу», що розташований за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний, 53, де останній працює продавцем-консультантом, здійснив продаж алкогольного напою - горілки «Хлібний дар» у заборонений час доби, чим порушив, наказ голови Запорізької обласної державної адміністрації від 30.06.2022 №92 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області», за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП. Тобто, даним протоколом зафіксовано обставини, які підлягають доказуванню (дата, час, місце та спосіб). Крім того, у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден, у тому числі не заперечуючи, що він складався на нього саме як на працівника магазину. Інших заяв та клопотань під час складання протоколу не надходило. Отже, ОСОБА_1 будучі обізнаним про заборону продажу алкогольних напоїв після 18:00 години, здійснив продаж алкогольних напоїв. Більш того, під час розгляду справи адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, брались до уваги пояснення гр. ОСОБА_2 , який підтвердив факт продажу горілки у вказаному магазині йому, саме Позивачем. Відповідач наголосив на тому, що враховуючи той факт, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 перебував на робочому місці, у магазині «Вина Світу», а саме за прилавком продажу алкогольних напоїв та не заперечував факт трудових відносин при наданні пояснень (в графі місце роботи) при дослідженні доказів, тобто фактичний допуск роботодавцем працівника до роботи та виконання посадових обов`язків за місцем здійснення господарської діяльності у магазині «Вина світу», а відтак сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із ТОВ «Вайн-Стори» в особі керівника ОСОБА_3 у адміністративної комісії виникнути не могло та не виникло.

Представник Позивача подав пояснення на апеляційну скаргу, в яких просив суд звернути увагу на висновок Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/7133/22.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №051134 від 08.12.2022 (а.с. 49), складеного поліцейським ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Запорізької міської ради прийняла постанову від 03.01.2023 №7, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.156 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 6800 грн (а.с. 36).

Зі змісту постанови Відповідача від 03.01.2023 №7 слідує, що 08.12.2022 о 18:37 год. ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «ВИНА СВІТУ» у м. Запоріжжя, пр. Соборний, 53, здійснив торгівлю алкогольними напоями, а саме: горілкою «Хлібний дар» об`ємом 0,7 л. після 18:00 у заборонений час доби, чим порушив наказ голови Запорізької обласної державної адміністрації №92 від 30.06.2022 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території м. Запорізької області», відповідальність за це правопорушення передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Правомірність винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 03.01.2023 є предметом судового розгляду в даній справі.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку є недоведеним те, що саме Позивач вчинив дане правопорушення, що обумовлює недоведеність таких обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення як суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною дев`ятою статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР встановлено, що сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі Закон № 389-VIII) на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи військові адміністрації.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 8 № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

24.02.2022 Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено воєнний стан на території України та з урахуванням Указів Президента України: від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ; від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ; від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ; від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ; від 7 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ; від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2916-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

30.06.2022 Головою Запорізької обласної державної адміністрації прийнято наказ №92 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області», відповідно до якого дозволено продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, у тому числі на території Запорізької міської територіальної громади: 1) з 10-00 до 18-00 всім суб`єктам господарювання, окрім закладів громадського харчування; 2) з 10-00 до 21-00 закладам громадського харчування.

Відтак, на території Запорізької міської територіальної громади станом на 08.12.2022 діяла заборона торгівлі алкогольними напоями з 18:00 до 10:00 всім суб`єктам господарювання, окрім закладів громадського харчування; з 10:00 до 21:00 закладам громадського харчування.

Частиною другою статті 156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби у вигляді накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи диспозицію частини другої статті 156 КУпАП, суб`єктом цього правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З матеріалів справи встановлено, що Адміністративною комісію при виконавчому комітеті Запорізької міської ради під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 досліджувалися наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення від 08.12.2022 серії ВАВ №051134 (а.с. 49), пояснення ОСОБА_1 від 08.12.2022 (а.с. 54), рапорти працівників поліції (а.с. 50,51), фіскальний чек (а.с. 52), пояснення ОСОБА_2 (а.с. 53), клопотання ОСОБА_4 (а.с. 37-43).

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.12.2022 серії ВАВ №051134 зазначено, що « 08.12.2022 о 18:37 год. ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «ВИНА СВІТУ» у м. Запоріжжя, пр. Соборний, 53, здійснив торгівлю алкогольними напоями, а саме: горілкою «Хлібний дар» об`ємом 0,7 л. після 18:00 у заборонений час доби, чим порушив наказ голови Запорізької обласної державної адміністрації №92 від 30.06.2022».

Водночас зі змісту вказаного протоколу слідує, що при його складанні 08.12.2022 свідки та поняті були відсутні, а в якості доказів вчинення адміністративного правопорушення до протоколу додаються: «відеозапис, рапорт до ЄО, копії документів, чек, пояснення». Однак, під час розгляду 03.01.2023 Відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відеозапис подій 08.12.2022 комісією не досліджувався та під час розгляду даної справи в суді першої інстанції до суду не надався.

З аналізу письмових пояснень ОСОБА_2 слідує, що останній підтверджує факт купівлі ним горілки «Хлібний дар» в магазині «ВИНА СВІТУ» 08.12.2022, проте пояснення ОСОБА_2 не містять жодного доводу стосовно особи, яка продала йому зазначений алкогольний напій, що спростовує доводи Відповідача про те, що у вказаних поясненнях ОСОБА_2 підтвердив факт продажу йому горілки саме Позивачем.

Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що у поясненнях ОСОБА_1 , останній не заперечував факт трудових відносин з ТОВ «Вайн-Стори» в магазині «ВИНА СВІТУ», однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зазначення Позивачем у своїх поясненнях «місце роботи Фірмовий магазин «Вина світу» підтверджує лише факт роботи Позивача у такому магазині, але не є беззаперечним доказом того, що Позивач працює саме продавцем (продавцем-касиром) в магазині «ВИНА СВІТУ» та/або, що саме Позивач здійснив 08.12.2022 продаж алкогольних напоїв у заборонений час.

З наявного в матеріалах справи фіскального чеку, виданого 08.12.2022 о 18:37 в магазині «ВИНА СВІТУ», також неможливо встановити особу-продавця алкогольних напоїв, оскільки в графі «касир» зазначено лише «Касир 1620». При цьому, доказів, що «Касир 1620» це ОСОБА_1 . Відповідачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів того, що саме Позивачем було здійснено реалізацію алкогольних напоїв 08.12.2022 о 18:37 в магазині «ВИНА СВІТУ», що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення саме Позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення Позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення Позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 13.03.2023 скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2023 року у справі №335/408/23 (2-а/335/44/2023) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова