Справа № 320/6360/22
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6360/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді Шелест С.Б., суддів Мєзєнцева Є.І., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 01.12.2018;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.12.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 01.12.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 01.12.2018 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю нездійснення Військовою частиною НОМЕР_1 нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 01.12.2015 по 01.12.2018.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 28.09.2022 позов задовольнив:

визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.12.2018;

зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.12.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 по 01.12.2018 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

У поданій апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України; 26.08.2014 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період Переяслав-Хмельницьким ОМВК Київської області, проходить військову службу, що підтверджується записами військового квитка позивача серії НОМЕР_2 від 13.05.2003.

04.01.2022 позивач звернувся із рапортом до відповідача, в якому просив здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.12.2018, з урахуванням базових місяців - січень 2008 року за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та березень 2018 року за період з 01.03.2018 по 01.12.2018. Відповіді на вказаний рапорт позивач не отримав, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності відповідача з ненарахування та невиплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.12.2018 як однієї із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач наголошує на правомірності не нарахування позивачу індексації за період з 01.12.2015 по 01.12.2018. Зауважує на необхідності визначення «січня 2016 року» як базового місяця для проведення індексації доходів обчислення індексу споживчих цін. Зазначає про відсутність належного фінансування в умовах воєнного стану для виплати позивачеві ненарахованих сум індексації.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із позицію суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з абзацом 4 частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою та третьою статті 9 цього Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом абзацу 5 статті 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, яка, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковою для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

За вказаних обставин, позиція суду першої інстанції щодо протиправної невиплати Військовою частиною НОМЕР_1 індексації позивачеві за період проходження військової служби з 01.12.2015 по 01.12.2018 є обґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Посадовий оклад позивача, який йому виплачувався за період служби, був встановлений із січня 2008 року та по 01.12.2018 не змінювався.

За вказаних обставин, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 по 01.12.2018.

Позиція суду щодо необхідності застосування січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення осіб, які проходять військову службу, узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, яка набрала чинності з 01.03.2018, змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок, а відтак відбулось підвищення грошових доходів позивача.

За змістом положень абзаців 3-5 пункту 5 Порядку №1078 (в редакції, яка діє з 15 березня 2018 року) сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Пунктом 1-1 Порядку №1078 встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком

Таким чином, визначальним для вирішення питання про нарахування індексації у місяці підвищення доходу (березень 2018 року) є результат порівняння суми індексації, яка склалася у місяці підвищення із сумою підвищення грошового доходу.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що не нарахування відповідачем індексації за період з 01.12.2015 по 01.12.2018 призвело до помилкового висновку відповідача щодо відсутності підстав для нарахування суми індексації у місяці підвищення доходу взагалі, що зумовило подальше не нарахування індексації за період, починаючи з березня 2018 року. Так, оскільки відповідачем індексація у місяці підвищення не нараховувалася, відповідно, і її розмір із розміром підвищення доходу позивача у зв`язку із зміною посадових окладів на підставі Постанови №704 не порівнювався.

За вказаних обставин, позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.12.2018 з урахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, з огляду на встановлену судом першої інстанції протиправність не нарахування індексації за період з 01.12.2015 по 01.12.2018, є належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується із позицією суду першої інстанції, що обмежене фінансування, у тому числі, у зв`язку з веденням в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову не спростовують.

Обставини справи судом першої інстанції встановлено правильно. Порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не допущено.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №320/6360/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді Є.І. Мєзєнцев

О.Є. Пилипенко