Справа № 380/7163/22
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 380/7163/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при Сихівському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання неправомірними дії, скасування висновку і постанови, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при Сихівському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки із вимогами:

- визнати неправомірними дії Військово-лікарської комісії Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, щодо відмови позивачу в направленні на контрольне обстеження у військово-лікувальний заклад;

- визнати неправомірними дії Військово-лікарської комісії Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо надання Висновку та винесення Постанови визнання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 придатним до військової служби;

- скасувати Висновок та Постанову Військово-лікарської комісії Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 придатним до військової служби;

- зобов`язати Військово-лікарську комісію Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки направити ОСОБА_1 на контрольне обстеження у військово-лікувальний заклад або інший медичний заклад визначений Військово-лікарською комісією.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку із повномасштабною агресією російської федерації проти України позивач виїхав з міста Рубіжного Луганської області на постійне місце проживання до міста Львова. 24.03.2023 позивач прибув до Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, звідки його направили для проходження військо-лікарської експертизи.

Позивач зазначає, що він має ряд хронічних захворювань та розладів здоров`я, що підтверджується відповідними медичними документами, які додаються до позовної заяви, а відтак він є непридатним до військової служби. Разом з тим, як вказує позивач, не дивлячись на його вимоги щодо проведення повного обстеження на предмет наявності неврологічних розладів та інших захворювань, ВЛК при Сихівському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки було зроблено висновок про придатність позивача до військової служби.

Позивач вважає, що військово-лікарська експертиза, проведена ВЛК при Сихівському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки є формальною, оскільки не містить об`єктивних висновків щодо стану придатності позивача до військової служби.

Ухвалою від 05.05.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 10.05.2022 відмолено в задоволенні заява позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 13.02.2023 вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду адміністративної справи №380/7163/22 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

13.03.2023 від представник відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він щодо задоволення позову заперечив та вказав, що з висновків лікарів-спеціалістів, об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ознак захворювання, про яке зазначає позивача не встановлено. Окрім цього зазначає, що докази, які долучені позивачем до позовної заяви, не оглядались ВЛК під час проведення військово-лікарської експертизи, оскільки станом на момент її проведення таких доказів не існувало. Також відповідач вказав, що позивач мав право оскаржити рішення ВЛК до штатної ВЛК Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У судове засідання, що відбулось 16.05.2023, сторони не з`явились, у результаті чого суд вирішив перейти до письмового провадження з метою подальшого розгляду справи та ухвалення рішення.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

24.03.2023 ОСОБА_1 прибув до Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження військово-лікарської експертизи. Відповідне сторонами не заперечується.

Військово-лікарською комісією Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за результатом проведеної військо-лікарської експертизи було видано довіку №36/2979, згідно якої ОСОБА_1 (1979 р.н.) визнаний придатним до військової служби.

16.04.2023 позивач звернувся із заявою до Центральної військово-лікарської комісії ЗС України, у якій, зокрема, просив скасувати висновок ВЛК Сихівського РТЦК та СП та направити його для проходження додаткового медичного обстеження та встановлення стану придатності для несення військової служби.

Відповіді станом на момент розгляду справи по суті позивач не отримав.

Окрім цього, позивач 26.04.2022 звертався й із заявою до Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання копії висновку ВЛК та постанови щодо визнання його придатним до військової служби.

Відповіді на зазначену заяву позивач також не отримав.

Вважаючи результати проведення військо-лікарської експертизи, проведеної ВЛК Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки протиправними, позивач звернувся до суду з метою їх скасування.

Вирішуючи спір суд керується наступним.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби. передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За змістом ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону № 2232 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно з абз. 1 ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України.

Частиною 2 статті 2 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 12 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

За правилами п.1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза це:

медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строковоївійськової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до п. 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:

Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);

ВЛК регіону;

ВЛК евакуаційного пункту;

ВЛК пересувної госпітальної бази.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України (абз. 15 пп. 2.3.4 п. 2.3 розділу I Положення № 402).

Відповідно до пп. 2.4.4 п. 2.4 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки, зокрема, з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

Згідно з п. 2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (п. 2.4.6. розділу І Положення № 402).

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10 розділу І Положення № 402).

Згідно з п. 2.6.1. розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.

На підставі затвердженого переліку начальник ВМКЦ регіону своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи (п. 2.6.7.).

Документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені (2.6.11. розділу І).

Госпітальна ВЛК створюється у військовому госпіталі, на госпітальному судні, у цивільному лікувально-профілактичному закладі, де обстежуються і лікуються військовослужбовці. На особливий період госпітальна ВЛК створюється в усіх військових санаторіях (2.7.1. розділу І).

Таким чином, із наведених норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.

Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Відповідно до п. 1.2 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).

Пунктом 1.4 розділу ІІ вказаного Положення визначено, що медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею.

Згідно з п. 3.8 розділу ІІ зазначеного Положення за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов:

"Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час";

"Обмежено придатний до військової служби";

"Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю (вказати спеціальність)";

"Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю (вказати спеціальність)";

"Придатний до військової служби".

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:

"Придатний до військової служби";

"Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)";

"Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку".

Згідно з п. 20.3 розділу ІІ вказаного Положення при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: а) «Придатний» до військової служби; «Непридатний» до військової служби з виключенням з військового обліку; до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (На воєнний час приймається постанова: «Обмежено придатний до військової служби»).

Згідно з п. 20.4 розділу ІІ Положення № 402 у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби», за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

Таким чином, під час дії воєнного стану військовослужбовці підлягають медичному огляду за наявності для цього підстав. За результатами медичного огляду ВЛК відповідного рівня приймає рішення про придатність чи непридатність військовослужбовця до військової служби, яке оформляється відповідною довідкою.

При цьому, Положенням №402 встановлено, що у разі коли лікарям ВЛК військового комісаріату важко остаточно визначити стан здоров`я військовозобов`язаного, він направляється на амбулаторне або стаціонарне обстеження у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України з подальшим оглядом ВЛК військового комісаріату. Якщо обстеження проводилось у військовому лікувальному закладі, то огляд проводиться госпітальною (гарнізонною) ВЛК (п.3.11).

Суд встановив, що за результатом проведення військово-лікарської експертизи ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою №36/2979 від 24.03.2023, виданої ВЛК при Сихівському РТЦК та СП.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що позивач звертався до Голови ВЛК при Сихівському РТЦК та СП із заявою, в якій зазначив перелік скарг на своє здоров`я. Відповідну заяву було отримано відповідачем, про що свідчить штамп ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд бере до уваги покликання ОСОБА_1 на те, що у зв`язку із широкомасштабною агресією російської федерації проти України, він був зобов`язаний терміново залишити своє місце проживання у місті Рубіжне Луганської області та переїхати на тимчасове місце проживання до міста Львова, у зв`язку із чим вся медична документація позивача залишилась за місцем його постійного проживання у Луганській області.

Відтак, з урахуванням наведених обставин та при виникненні сумніву щодо стану здоров`я військовозобов`язаного, ВЛК, зважаючи на припис п.3.11. Положення №402, зобов`язана була направити ОСОБА_1 на амбулаторне або стаціонарне обстеження у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України з подальшим оглядом ВЛК військового комісаріату.

Відповідних дій ВЛК при Сихівському РТЦК та СП вчинено не було, що свідчить про порушення нею норм Положення №402 в частині не направлення позивача у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України для здійснення контрольного обстеження.

При цьому суд не бере до уваги медичну документацію, долучену позивачем до матеріалів позовної заяви, оскільки така документації не була наявною у ВЛК при Сихівському РТЦК та СП при здійсненні військово-лікарської експертизи.

Ба більше, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Суд також зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Щодо твердження відповідача в частині можливості позивача оскаржити рішення ВЛК при Сихівському РТКЦ та СП до штатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд зазначає, що ОСОБА_1 звертався із заявою щодо скасування висновку районної ВЛК до Центральної ВЛК, однак відповіді станом на момент розгляду справи не отримав.

Таким чином, суд, констатувавши протиправність бездіяльності ВЛК при Сихівському РТЦК та СП щодо направлення позивача у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України для здійснення контрольного обстеження, доходить висновку, що з метою належного захисту та ефективного поновлення прав позивача необхідно зобов`язати ВЛК при Сихівському РТЦК та СП направити ОСОБА_1 на додаткове амбулаторне або стаціонарне обстеження у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України з подальшим оглядом ВЛК військового комісаріату.

Щодо позовних вимог Дергачова в частині визнання протиправним і скасування рішення ВЛК при Сихівському РТЦК та СП, яким визнано ОСОБА_1 придатним до військової служби, суд зазначає що у їх задоволенні слід відмовити з огляду на таке.

У відповідності до норм Положення №402 ВЛК при Сихівському РТКЦ та СП є позаштатною лікарською комісією.

При цьому, згадане Положення не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних госпітальних ВЛК у судовому порядку.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням, вважає його протиправним, оскільки, на його думку, виявлені у нього в подальшому хвороби свідчать про непридатність до військової служби.

Згідно із нормами названого Положення у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК, рішення ВЛК регіону можуть бути оскаржено до ЦВЛК.

У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.

Суд зазначає, що оскарженню у судовому порядку, за приписами п. 2.4.10 розділу І наведеного Положення, підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.

Беручи до уваги ті обставини, що перевірка рішень позаштатних госпітальних ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали, суд дійшов висновку про недотримання позивачем вимог Положення №402, що свідчить про не обґрунтованість позову в цій частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військово-лікарської комісії при Сихівському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки щодо направлення ОСОБА_1 на амбулаторне або стаціонарне обстеження у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України з подальшим оглядом ВЛК військового комісаріату.

Зобов`язати військово-лікарську комісію при Сихівському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки направити ОСОБА_1 на додаткове амбулаторне або стаціонарне обстеження у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України з подальшим оглядом ВЛК військового комісаріату.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з військово-лікарської комісії при Сихівському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 частину сплаченого позивачем судового збору в сумі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.