Справа № 300/4052/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4052/21 пров. № А/857/2243/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі №300/4052/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним рішення в частині та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції Кафарський В. В.,

час ухвалення рішення 14.12.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 14.12.2022 року,

в с т а н о в и в:

Неште А. І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до відповідача - Івано-Франківської міської ради, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Івано-Франківської міської ради (8 сесії) восьмого демократичного скликання від 29 квітня 2021 року №185-8 Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки, яким: п.23 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); п.23.3 громадянці ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , площею 0,12 га, кадастровий номер :03:013:0436 (довідка з МБК №26807); зобов`язати Івано-Франківську міську раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер :03:013:0436 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 та передати її у власність громадянці ОСОБА_1 .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 23.3 рішення Івано-Франківської міської ради від 29 квітня 2021 року №185-8 Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянці ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , площею 0,12 га, кадастровий номер :03:013:0436 (довідка з МБК №26807). Зобов`язано Івано-Франківську міську раду (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, ) повторно внести на розгляд клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 загальною площею 0,12 га, в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на чергову сесію міської ради, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що рішенням Колодіївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 15 жовтня 2017 року №342 надано дозвіл позивачу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, нею розроблено проект землеустрою, проведено державну реєстрацію земельної ділянки, присвоєно кадастровий номер :03:013:0436 та на підставі вказаного, ОСОБА_1 звернулася до міської ради через ЦНАП із заявою про затвердження проекту землеустрою. Однак Івано-Франківська міська рада у межах своєї компетенції та відповідно до чинного законодавства розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою. Зазначає, що Служба містобудівного кадастру у довідці № 31163 від 30 червня 2021 року, що є невід`ємною частиною проектної документації на землю, зазначила, що інженерно-геодезичні вишукування потребують коригування. З листа Департаменту комунальних ресурсів від 13 серпня 2021 року №11.1-07/427 вбачається, що згідно з рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27 квітня 2021 року та протоколу засідання постійної депутатської комісії з питань містобудування, земельних відносин, оренди та приватизації комунального майна від 27 квітня 2021 року, це питання було не підтримано. Таким чином, вважає, що враховуючи висновки сформовані Службою містобудівного кадастру та Департаменту комунальних ресурсів, Івано-Франківська міська рада в ході реалізації дискреційних повноважень прийняла законне та правильне рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 загальною площею 0,12 га, в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, земельної ділянки, господарських будівель і споруд. Крім того, звертає увагу, що суд не має права втручатися у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ч.7 ст.118 ЗК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не підлягає розширеному тлумаченню. Однак відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, орган місцевого самоврядування не зазначив жодних посилань на норми законодавства, у зв`язку з якими депутати вирішили відмовити їй у затвердженні проекту землеустрою. Вказує, що довідкою земельного кадастру, на яку покликається відповідач, визначається функціональна зона території, в межах якої розташована земельна ділянка та обмеження у використанні території для містобудівних потреб. Звертає увагу, що дана земельна ділянка розташована в зоні житлового масиву з розширенням с. Колодіївка, згідно з детальним планом території, який затверджений рішенням 6-ї сесії 7-го демократичного скликання Колодіївської сільської ради від 05 червня 2016 року будь-які обмеження у використанні цієї земельної ділянки відповідно до містобудівної документації відсутні. Вказує, що всі дані враховуються проектантами при розробці документації із землеустрою, на підставі якої формується земельна ділянка та присвоюється їй кадастровий номер. Зазначає, що проект землеустрою погоджено у визначеному законом порядку державним кадастровим реєстратором, земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі, тому у відповідача відсутні підстави перевіряти проект землеустрою на відповідність вимогам ЗК України та відмовляти у затвердженні проекту землеустрою. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 15 серпня 2017 року звернулась із клопотанням до Колодіївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га в с.Колодіївка.

Рішенням 14 сесії сьомого демократичного скликання Колодіївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 15 жовтня 2017 року №342 надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність загальною площею 0,12 га, в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Надалі між позивачем та сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_2 укладено договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 12 вересня 2019 року №148к-09/19 та затверджено завдання на виконання робіт.

На виконання вище зазначеного договору та завдань розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та здійснено погодження даного проекту відповідно до ст.186-1 ЗК України.

28 січня 2020 року кадастровим реєстратором проведено реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі України площею 0,12 га, і присвоєно їй кадастровий номер :03:013:0436.

Для затвердження зазначеної проектної документації та передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківської міської ради.

Позивач через Центр надання адміністративних послуг отримала витяг з Рішення Івано-Франківської міської ради (8 сесії) восьмого демократичного скликання від 29 квітня 2021 року №185-8 Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки яким:

п.23 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

п.23.3 громадянці ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , площею 0,12 га, кадастровий номер :03:013:0436 (довідка з МБК №26807).

Вважаючи, що оскаржене рішення відповідача від 29 квітня 2021 року №185-8 Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки є протиправними та таким, що порушує її права, позивач звернулася у суд з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка є сформованою, проектна документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовлена у відповідності до рішення органу місцевого самоврядування, а також погоджена у відповідності до вимог законодавства, чинного на час такого погодження, а тому пункт 23.3 рішення Івано-Франківської міської ради від 29 квітня 2021 року №185-8 Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянці ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , площею 0,12 га, кадастровий номер :03:013:0436 (довідка з МБК №26807) є протиправним та підлягає скасуванню, а належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку буде зобов`язання відповідача повторно внести на розгляд клопотання ОСОБА_1 та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 загальною площею 0,12 га, в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на чергову сесію міської ради, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. Крім того, за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Ч.2 ст.14 Конституції України передбачає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт б частини 1 статті 121 ЗК України).

Відповідно до ч.6, 7 ст.118 ЗК України (в редакції, чинній на час подання позивачем заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та заяви про погодження) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням 14 сесії сьомого демократичного скликання Колодіївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 15 жовтня 2017 року №342 надано дозвіл на ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність загальною площею 0,12 га, в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

За змістом ст.50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно з ч.6 ст.186 ЗК України (на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.5,6 ст.186-1 ЗК України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Матеріалами справи підтверджено, що інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та здійснено погодження даного проекту відповідно до ст.186-1 ЗК України. 28 січня 2020 року кадастровим реєстратором проведено реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі України площею 0,12 га і присвоєно їй кадастровий номер :03:013:0436. Цей проект подано до Івано-Франківської міської ради із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність, і ці обставини не заперечуються сторонами.

Колегія суддів зазначає, що на дату виготовлення та подання вказаного проекту землеустрою до Івано-Франківської міської ради для його затвердження, частина дев`ята статті 118 ЗК України передбачала, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З врахуванням наведеного вище можна дійти висновку, що на дату розроблення та внесення проекту землеустрою до Івано-Франківської міської ради для його затвердження та у період до 26 травня 2021 року діяла норма закону, яка передбачала погодження проекту землеустрою або відмову у його погодженні лише на етапі його розроблення та покладала на органи виконавчої влади / органи місцевого самоврядування обов`язок щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно з оскаржуваним рішенням стало те, що документація подана на затвердження не відповідає нормам закону.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції досліджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянок у власність та встановлено, що у ньому наявні усі погодження, а також позитивний висновок про розгляд документації із землеустрою експертом державної експертизи. Будь-які зауваження щодо форми та змісту проекту землеустрою відсутні.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначена у спірному рішенні відмова відповідача є безпідставною, оскільки фактично, відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, орган місцевого самоврядування не зазначив жодних посилань на норми законодавства, у зв`язку з якими депутати вирішили відмовити позивачу в затвердженні проекту землеустрою, тобто відповідачем не дотримано критерію визначеного ст.2 КАС України- обгрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Щодо доводів апелянта про врахування довідки Служби містобудівного кадастру у довідці № 31163 від 30 червня 2021 року, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки вказаною довідкою визначається функціональна зона території, в межах якої розташована земельна ділянка та обмеження у використанні території для містобудівних потреб, разом з тим, земельна ділянка, на яку розроблено проект землеустрою позивачем, розташована в зоні житлового масиву з розширенням у с.Колодіївка, та згідно з детальним планом території затвердженим рішенням 6-ї сесії 7-го демократичного скликання Колодіївської сільської ради від 05 червня 2016 року будь-які обмеження у використанні цієї земельної ділянки відповідно до містобудівної документації відсутні.

Доказів протилежного відповідачем не подано, а судом не здобуто.

Крім того, ч.4 ст.245 КАС України передбачає, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми вбачається, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, у межах розгляду цієї справи не може бути здійснено перевірку поданого на розгляд клопотання про затвердження проекту землеустрою на предмет його відповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, оскільки для прийняти рішення на користь позивача у виді затвердження проекту землеустрою не виконано всі умови, визначені законом, для прийняття такого рішення, а тому підстави для зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відсутні.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка є сформованою, проектна документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовлена у відповідності до рішення органу місцевого самоврядування, а також погоджена у відповідності до вимог законодавства, чинного на час такого погодження, а тому пункт 23.3 рішення Івано-Франківської міської ради від 29 квітня 2021 року №185-8 Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянці ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , площею 0,12 га, кадастровий номер :03:013:0436 (довідка з МБК №26807) є протиправним та підлягає скасуванню, а належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку буде зобов`язання відповідача повторно внести на розгляд клопотання ОСОБА_1 та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 загальною площею 0,12 га, в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на чергову сесію міської ради, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів зазначає, що, оскільки рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі №300/4052/21 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі №300/4052/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 25 травня 2023 року.