Справа № 520/2406/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

23 травня 2023 року Справа № 520/2406/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Прокопенко Ю.А.,

позивача, ОСОБА_1 ,

представника позивача, Хлопова А.В.,

представника відповідача, Гвоздецької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №296 від 03.06.2022 Головного управління національної поліції в Харківській області в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ №289 о/с від 14.06.2022 Головного управління національної поліції в Харківській області в частині звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на займаній ним посаді;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 14.06.2022 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 27 квітня 2023 року о 10:00 год в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду.

У судовому засіданні, призначеному на 23.05.2023, судом було поставлено питання щодо залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Позивачу у судовому засіданні 15.05.2023 запропоновано надати пояснення про поважні причини, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду з відповідним позовом. Також зобов`язано відповідача надати до суду збільшені зображення повідомлень, які направлялись ОСОБА_1 дисциплінарною комісією та докази направлення останньому копії наказів ГУНП в Харківській області від 03.06.2022 № 296 та від 14.06.2022 № 289 о/с. У судовому засіданні оголошено перерву до 23.05.2023.

Позивач пояснень в обґрунтування поважності причин пропуску строку до суду не надав, у судовому засіданні, призначеному на 23.05.2023, зазначив, що причини пропуску строку є поважними, оскільки він не був обізнаний щодо строків звернення до суду та зазначив про відсутність коштів на адвоката. Інших доводів позивач та представник позивача не зазначили.

Представник відповідача просив суд залишити позов без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Також на виконання протокольної ухвали надав запитувані судом документи (збільшені зображення повідомлень, які надсилались ОСОБА_1 та скрін-шот з мобільного додатку, що підтверджує направлення на адресу позивача спірних наказів).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, з аналізу вказаних приписів КАС України слідує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Водночас, при визначенні початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, або бездіяльності), а не коли така особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

За загальним правилом обчислення строків звернення до суду здійснюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 813/3756/17 досліджував питання строків звернення до адміністративного суду. Так, суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує накази начальника Головного управління Національної поліції України в Харківській області №296 від 03.06.2022 та №289 о/с від 14.06.2022.

Суд встановив, що правовідносини, з приводу яких позивач звернувся до суду, виникли у червні 2022 року, водночас з даним позовом до суду представник позивача звернувся 06.02.2023 згідно відмітки канцелярії суду про реєстрацію (сформовано в системі "Електронний суд" 03.02.2023), тобто з пропуском строку звернення до суду.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами та не надано доказів на обґрунтування обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутися до суду в межах місячного строку звернення, та ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без руху. Надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

На виконання ухвали в частині поважності причин пропущення строку представником позивача надано до суду заяву, у якій зазначено, що з квітня по жовтень 2022 року м. Борова Ізюмського району Харківської області перебувало в окупації та позивач знаходився за місцем свого мешкання та місцем дислокації. Внаслідок відсутності зв`язку позивач не мав можливості отримати будь-яких наказів від керівництва. А отже через такі обставини, позивач у тому числі не отримував наказу начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 28.04.2022 щодо необхідності до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну Україні територію. Також відповідно не отримував оскаржувані Накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби та не знав про існування таких. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП отримав травми та проходив лікування. Після проходження такого лікування (реабілітації, відновлення) та наявної можливості у тому числі через стан здоров`я, виїхати з місця мешкання 22.01.2023 він одразу ж звернувся до відповідача та надав відповідні пояснення. За результатом таких дій позивачу було повідомлено, що відносно нього є наказ про застосування дисциплінарного стягнення та наказ про звільнення з поліції. 25.01.2023 на адресу відповідача був направлений відповідний адвокатський запит щодо отримання матеріалів службового розслідування та оскаржуваних наказів. Відповідь на вказаний запит надійшла 30.01.2023.

Оскільки у суду були відсутні інші докази щодо обізнаності позивача стосовно прийняття оскаржуваного рішення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку із чим ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з даним позовом - задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, відкрито провадження у даній справі та ухвалено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, у випадку, що склався, фактично підставою позову, тобто обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо права та охоронюваного законом інтересу, є саме незгода позивача з його звільненням з публічної служби.

Наведене свідчить, що спірні правовідносини, які склались у цій справі, спрямовані саме на захист прав позивача щодо проходження публічної служби.

За приписами частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, у категорії справ, до якої належить ця справа, законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Таким чином строк звернення до суду з цим позовом становить один місяць, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

У контексті наведеного слід зазначити, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року у справі № 17-рп/2011 визначив, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

В аспекті наведеного суд також вважає за доцільне зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки ж звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

При цьому підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання, заяви (скарги).

Враховуючи викладене, лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права звернення із позовом у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Тобто, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2021 року у справі №823/2363/18, досліджуючи питання поважності причин строку звернення до суду, дійшов висновку, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Разом з цим, Верховний Суд у зазначеній постанові звернув увагу, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

У контексті наведеного, слід зазначити, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Тобто, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися.

До суду представником відповідача надано збільшені зображення повідомлень, які направлялись ОСОБА_1 Дисциплінарною комісією, та докази направлення останньому копії наказів ГУНП в Харківській області від 03.06.2022 № 296 та від 14.06.2022 №289 о/с, а саме скріншоти з електронної пошти про направлення позивачу виклику для надання пояснень Дисциплінарній комісії 17.05.2022 та скріншоти з месенджеру WhatsApp про направлення позивачу оскаржуваних наказів 19.06.2022.

У судовому засіданні позивач підтвердив, що номер телефону та електронна пошта, на яку було здійснено відправлення, належать йому, проте у зв`язку із відсутністю зв`язку в період окупації він зазначені повідомлення не отримав.

Проте, як вбачається судом з наданих відповідачем скріншотів позивач був останній раз в мережі у месенджері WhatsApp 02.06.2022, отже суд критично ставиться до посилань позивача щодо повної відсутності зв`язку, в період окупації.

Позивач у судових засіданнях також зазначив, що територія обслуговування СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області - смт Борова Ізюмського району Харківської області з 13.04.2022 по 04.10.2022 була повністю окупована російськими військовими формуваннями, у зв`язку з чим виконання обов`язків поліцейського було неможливим.

В судових засіданнях 15.05.22, 23.05.22 року також зазначив, що після деокупації, в період з 10 жовтня 2022 року по 20 жовтня 2022 року (більш чіткіше зазначити дату позивач не зміг), прийшовши у СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області він дізнався про своє звільнення від свого безпосереднього керівника, начальника СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 .

Дані обставини також були підтверджені викликаним для допиту у судове засідання свідком, ОСОБА_3 , який зазначив, що позивач у жовтні 2022 року приходив до відділу поліції та керівником ОСОБА_1 було повідомлено про його звільнення.

Проте вчиняти активні (шляхом звернення до адвоката) позивач почав лише через три місяці наприкінці січня 2023 року, а саме 25.01.2023 на адресу відповідача був направлений відповідний адвокатський запит щодо отримання матеріалів службового розслідування та оскаржуваних наказів та відповідь на вказаний запит надійшла 30.01.2023. Особисто позивач до відповідача у період з жовтня 2022 року по січень 2023 року із заявою щодо отримання оскаржуваних наказів не звертався, що також було ним підтверджено у судовому засіданні.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач повинен був дізнатись та дізнався про своє звільнення 20 жовтня 2022 року та протягом місяця повинен був звернутись до суду з даним позовом або почати вчиняти активні дії щодо отримання відповідних документів.

Суд зауважує, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав раніше отримання відповіді на адвокатський запит, виходячи з наступного.

Положеннями частини 4 статті 8 Закону Про Національну поліцію визначено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Статтею 24 Закону Про Національну поліцію установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Також, частиною 1 статті 12 вказаного вище Закону передбачено, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Враховуючи вищевикладене, всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані виконувати як свої безпосередні функціональні обов`язки, так і завдання, пов`язані із захистом територіальної цілісності України.

Разом з тим, як вбачаться з матеріалів справи та пояснень позивача, дізнавшись про своє порушене право у жовтні 2022 року, коли інші працівники поліції продовжували нести службу, жодних дій протягом трьох місяців не вчиняв. При цьому після деокупації території 04.10.22 року невідкладно на службу також не прибув.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивач мав об`єктивну можливість знати про факт припинення трудових відносин з відповідачем. Позивачем також не доведено об`єктивної неможливості звернення до відповідача для отримання інформації щодо статусу трудових відносин між позивачем та відповідачем, з метою запобігання пропуску встановленого законом строку для оскарження акту, дій, або бездіяльності, що могли порушувати його права.

Щодо посилань позивача на необізнаність щодо застосування строків звернення до суду з позовною заявою суд зазначає, що законодавець пов`язує початок обчислення строку не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Також суд зазначає про те, що позивач, перебуваючи на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції, мав розуміти наслідки дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, був обізнаний із Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та мав бути обізнаний щодо того, що для звернення до суду за захистом своїх прав законом встановлено процесуальні строки.

Суд зауважує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, тобто не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 25.01.2023 адвокат Хлопов А.В. в інтересах позивача звертався з адвокатським запитом до ГУНП в Харківській області з проханням надання копії матеріалів службового розслідування щодо позивача.

Разом з тим, таке звернення з метою дізнатися про можливе порушення своїх прав було здійснено лише через більш ніж вісім місяців з моменту припинення виконання позивачем своїх службових обов`язків та більш ніж через три місяці з моменту, коли позивач повинен був дізнатись та дізнався про своє звільнення.

Суд зазначає, що отримання позивачем листа відповідача у січні 2023 року у відповідь на звернення адвоката не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

За таких обставин суд зазначає про те, що позивач пропустив строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних причин.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду наведеним у постанові від 11.11.2021 року у справі № 260/611/21.

Щодо посилань позивача на те, що про існування оскаржуваних наказів він дізнався лише 30.01.2023, тобто після отримання відповіді на адвокатський запит, суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 січня 2021 року по справі № 440/4686/19, від 16.10.2020 у справі №640/18439/19, від 28 грудня 2022 року по справі №560/5186/22 у відносинах публічної служби вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться у залежність від порядку отримання наказу про звільнення, а вирішується з огляду на факт, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.

Разом з тим, позивачем навіть починаючи з жовтня 2022 року протягом трьох місяців не було вчинено дій, які б свідчили про його намір продовжувати службу в Національній поліції України.

Суд також зазначає, що на підставі вимог Закону України Про Національну поліцію всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані виконувати як свої безпосередні функціональні обов`язки, так і завдання, пов`язані із захистом територіальної цілісності України.

Встановлені в судовому засіданні фактичні обставини, щодо обізнаності позивача про своє звільнення в жовтні 2022 року, його подальша пасивна поведінка протягом трьох місяців на переконання суду, свідчать лише про намір позивача в умовах військового стану, після деокупації території більш тривалий строк не виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, так і завдання, пов`язані із захистом територіальної цілісності України.

Жодних інших обґрунтованих та змістовних пояснень щодо наявності об`єктивних причин, які завадили позивачу дізнатися про своє звільнення з органів поліції та звернутися до суду з даним позовом в межах строку, встановленого КАС України, позивачем не надано. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи пропуск встановленого законом місячного строку звернення до суду з цим позовом, висновок суду, викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі про те, що визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, відсутність інших підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, а саме - про залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 26.05.2023.

Суддя Д.А. Волошин