Справа № 300/708/23
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2023 р. справа № 300/708/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови №349572 від 14.02.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 24.02.2023 звернувся в суд з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі, також - відповідач, Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №349572 від 14.02.2023, винесеної начальником відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.13-14).
Пунктом 4 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у ОСОБА_1 документальне підтвердження передачі у користування ОСОБА_2 автомобіля IVEKO, д.н.з. НОМЕР_1 , а пунктом 6 - витребувано у Державної служби України з безпеки на транспорті весь обсяг письмових доказів зокрема, але не виключно: матеріали на підтвердження обставин, що слугували підставою для накладення адміністративно-господарського штрафу на позивача; матеріали аудіо-відео фіксації проведення перевірки від 23.01.2023 (за наявності).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив (а.с. 19-34). У відзиві представник відповідача зазначила, що 23.01.2023 посадовою особою Укртрансбезпеки було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки ІVЕСО, державний номерний знак НОМЕР_1 на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів. Під час проведення рейдової перевірки було зафіксовано порушення, а саме відсутність у водія транспортного засобу індивідуальної контрольної книжки водія або копії графіка змінності водіїв, протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, у результаті чого винесено спірну постанову. З приводу тверджень позивача стосовно того, що він не є перевізником, пояснила, що відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання на момент перевірки не звільняє від відповідальності, оскільки під час перевірки встановлено, що ним здійснювалися вантажні перевезення без обов`язкових документів. Також вказала на хибність тверджень позивача щодо передачі транспортного засобу ОСОБА_2 , який його використовував у власних цілях, оскільки жодних договорів оренди чи тимчасового талону щодо передачі транспортного засобу у водія не було. Окрім цього, зазначила про безпідставність доводів позивача щодо відсутності доказів перевезення вантажу, оскільки під час перевірки було надано замовлення покупця №267 від 23.01.2023, згідно якого постачальником товару було «Корніко», покупцем «Радіозавод», товар який перевозився пельмені свинно-яловичі, на який був наявний документ про проходження відповідних випробувань. Також зауважила, що ОСОБА_1 є засновником, керівником та кінцевим бенефіціаром ТОВ «Корніко». З приводу доводів позивача щодо наявності протоколу технічного огляду транспортного засобу, зауважила, що ОСОБА_1 жодним чином не підтверджено наявність такого під час рейдової перевірки та його пред`явлення. Вважає, що перевірку проведено з дотриманням вимог законодавства, а позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Позивачем 21.03.2023 на виконання вимог ухвали суду від 01.03.2023 подано лист, в якому повідомлено, що керування автомобілем IVEKO, д.н.з. НОМЕР_1 було передано ним ОСОБА_2 на законних підставах, відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху та для використання у власних цілях. Також з приводу підтвердження цього факту, просив допитати в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 52).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Відповідно до направлення на рейдову перевірку №013097 від 23.01.2023 Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, старших державних інспекторів Яковійчука С.Ю., Білошицького Є.О. направлено для проведення рейдової перевірки транспортних засобів з 23.01.2023 по 27.01.2023 (а.с. 37).
За результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт №348569 від 23.01.2023 (надалі, також - акт перевірки), в якому зафіксовано порушення вимог статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункту 6.3 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», статті 35 Закону України «Про дорожній рух», постанови Кабінету Міністрів України №137 від 30.01.2012 «Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу», під час перевезення вантажу відповідно до ТТН №267 від 23.01.2023, перевізник не забезпечив водія оформленою (особистою) індивідуальною контрольною книжкою водія, або копією графіка змінності водіїв та протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 38).
Відповідач листом від 25.01.2023 за №5109/28/24-23 повідомив ОСОБА_1 про дату розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що призначена до розгляду на 14.02.2023 (з 10:00 год. до 12:00 год.) (а.с. 39).
Повідомлення направлено позивачу на адресу: АДРЕСА_1 та отримано позивачем 31.01.2023, що підтверджується розпискою про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 39).
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №349572 від 14.02.2023, якою на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано до ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в розмірі 17 000,00 грн за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Не погоджуючись із зазначеною постановою відповідача, вважаючи її такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства та без наявності на те обґрунтованих підстав, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (як зазначено вище, також - Закон України "Про автомобільний транспорт") (стаття 3 Закону України "Про автомобільний транспорт").
Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Згідно з абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 за №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за №103 (надалі, також - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (надалі по тексту також Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Так, Укртрансбезпека відповідно до підпунктів 2, 19 пункту 5 Положення №103 відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Отже, Державній службі України з безпеки на транспорті в особі її відділів державного нагляду (контролю) в областях надано право здійснювати державний контроль за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті та за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до частини 11 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (стаття 1 Закону України "Про автомобільний транспорт").
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (надалі, також - Порядок №1567).
Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2 Порядку №1567).
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12 Порядку №1567).
Приписами пункту 15 Порядку №1567 (у редакції, чинній на момент проведення перевірки позивача) визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, поряд з іншим:
наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Також пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
За змістом пункту 22 Порядку №1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що зазначений перелік не є вичерпним, а положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством.
Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття спірної постанови був висновок відповідача щодо відсутності під час проведення рейдової перевірки, серед іншого, протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.
Частинами 1-4 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Так, процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації визначає Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (надалі, також Порядок №137).
Відповідно до пункту 1 Порядку №137 перевірка технічного стану транспортного засобу - процес визначення відповідності транспортного засобу встановленим до конструкції і технічного стану вимогам; протокол перевірки технічного стану - документ, що засвідчує позитивні результати проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу і містить інформацію, необхідну для його ідентифікації.
Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки (пункт 3 Порядку №137).
Водночас, у спірних правовідносинах актом перевірки встановлено, що під час перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки технічного стану.
Позивач вказує на помилковість таких висновків відповідача та зазначає про наявність протоколу технічного стану транспортного засобу у автомобілі, а також наявність на передньому склі автомобіля голограми з інформацією про технічний огляд.
Однак суд звертає увагу, що абзацом 2 частини 2 статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено обов`язок водія мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Водночас, доводи позивача щодо наявності під час перевірки протоколу технічного стану транспортного засобу не підтверджені жодним доказом.
Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений права пред`явити такий протокол під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт для його врахування відповідачем при прийнятті спірного рішення. Про такий розгляд, як встановлено судом вище, позивач повідомлявся завчасно та належним чином, однак доказів щодо подання належних та допустимих доказів для спростування висновків відповідача щодо відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», позивачем не надано.
Окрім цього, підставою для застосування спірною постановою адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт був висновок відповідача не лише про відсутність на момент проведення перевірки протоколу технічного стану транспортного засобу, а й відсутність оформленої (особистої) індивідуальної контрольної книги водія або копії графіка зайнятості водіїв, з приводу чого суд зазначає таке.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен, серед іншого, забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Пунктом 1.1 Положення № 340 передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».
Відповідно до пункту 1.3 Положення №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Облік робочого часу регламентовано розділом VI Положення №340.
Так, згідно з пунктом 6.2 Положення №340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.
Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв (пункт 6.3 Положення №340).
Відповідно до пункту 6.4 Положення №340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника (пункт 6.4 Положення №340).
У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).
Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.
Пунктом 6.6 Положення №340 передбачено, що час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважається надурочним і оплачується згідно зі статтею 106 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до пункту 6.7 Положення №340 робочий час водіїв, які працюють щоденно в певні години, що встановлені правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, обліковується щоденно.
Таким чином, законодавством про автомобільний транспорт передбачено обов`язок перевізника забезпечувати дотримання умов праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, для дотримання яких, у випадку необладнання транспортного засобу тахографом, передбачено необхідність ведення індивідуальної контрольної книжки водія або графіку змінності водіїв.
У спірних правовідносинах позивач не надав доказів наявності під час здійснення рейдової перевірки індивідуальної контрольної книжки водія або графіку змінності водіїв.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З приводу доводів ОСОБА_1 щодо того, що він не є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» й відповідно ним не здійснювалося 23.10.2023 перевезення вантажу, а транспортний засіб марки IVECO, номерний знак НОМЕР_1 переданий у користування товаришу ОСОБА_2 для власних потреб, суд зауважує таке.
Як зазначалося вище, відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України "Про автомобільний транспорт").
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки IVECO, номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 (а.с. 43).
Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
При проведенні перевірки 23.01.2023 транспортного засобу марки IVECO, номерний знак НОМЕР_1 службовими особами Укртрансбезпеки було перевірене замовлення покупця №267 від 23.01.2023, згідно якого постачальником товару зазначено «Корніко», а покупцем «Радіозавод», товар, що перевозився пельмені свинно-яловичі (а.с. 42). Крім цього, на зазначений товар (пельмені свинно-яловичі) також під час перевірки був наявний документ про проходження відповідних мікробіологічних випробувань на відповідність (а.с. 42).
Відповідно до даних Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 15), ОСОБА_1 є єдиним засновником, керівником та кінцевим бенефіціаром Товариства з обмеженою відповідальністю «Корніко» (надалі, також ТОВ «Корніко»), основним видом діяльності якого є виробництво готової їжі та страв (10.85) та який виступав постачальником вантажу, що перевозився 23.01.2023.
Із наведеного вбачається, що ОСОБА_1 , будучи єдиним учасником ТОВ «Корніко», здійснює належним йому транспортним засобом марки IVECO, номерний знак НОМЕР_1 , перевезення (доставку) товару, який реалізовує ТОВ «Корніко».
Наведене спростовує доводи позивача щодо того, що транспортним засобом марки IVECO, номерний знак НОМЕР_1 не здійснювалося жодного перевезення вантажу, а такий транспортний засіб переданий у користування ОСОБА_2 для використання ним у його власних потребах.
Також, факт перевезення транспортним засобом марки IVECO, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , вантажу під час проведення рейдової перевірки підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом такої перевірки, наявність якого також виключає необхідність допиту водія ОСОБА_2 та позивача в якості свідків.
Неоформлення належним чином послуги перевезення вантажу (відсутність у власника транспортного засобу статусу суб`єкта господарювання з відповідним видом діяльності) чи непередання належним чином транспортного засобу у користування іншим особам (внесення транспортного засобу до частки статутного капіталу ТОВ «Корніко», передання на договірних умовах третім особам), у результаті чого перевізниками могли б вважатися інші суб`єкти (саме ТОВ «Корніко» чи треті особи), не спростовує сам факт здійснення 23.01.2023 перевезення транспортним засобом марки IVECO, номерний знак НОМЕР_1 вантажу та жодним чином не спростовує наявність виявлених під час рейдової перевірки порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт та не може звільняти позивача від відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
У зв`язку із відмовою в задоволенні позову та відсутністю доказів, що підтверджували б понесення відповідачем будь-яких витрат, пов`язаних з розглядом справи, судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ;

відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті: пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, код ЄДРПОУ - 39816845.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.