Справа № 580/2010/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року справа № 580/2010/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 2), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.02.2023 №70 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії державного службовця відповідно до п.10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-VIII Про державну службу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до позивачу до стажу державної служби період з моменту прийняття присяги посадової особи місцевого самоврядування до звільнення з посади начальника служби у справах неповнолітніх, тобто з 01.08.2001 до 22.07.2003, та призначити позивачу пенсію, як державному службовцю, відповідно до розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-VIII Про державну службу та ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу з моменту звернення із заявою 12.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що відповідач 2 протиправно відмовив у переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, адже у позивача наявний стаж, який підтверджує її право на призначення пенсії державного службовця. Крім того позивач зазначає, що їй протиправно не зарахований у стаж державної служби період з 01.08.2001 до 22.07.2003 на посаді в органі місцевого самоврядування.

Ухвалою суду від 27.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

13.04.2023 від ГУ ПФУ в Харківській області та 19.04.2023 від ГУ ПФУ в Черкаській області надійшли подібні за змістом відзиви на позовну заяву, в яких відповідачі просять суд у задоволенні позову відмовити. Зазначено, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктом 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Згідно із записами трудової книжки, позивач з 17.06.1996 до 31.07.2001 та із 22.11.2011 до 31.03.2022 працювала на посадах державної служби. Стаж роботи на посадах державної служби становить 15 років 5 місяців 25 днів.

Таким чином, станом на 01.05.2016 у позивача відсутній стаж державного службовця, передбачений пунктом 2 Порядку №622, а саме 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Згідно з пенсійним посвідченням від 26.05.2014 серії НОМЕР_1 позивачу призначено пенсію по інвалідності.

12.01.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За наслідками розгляду вказаної заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.02.2023 №70 відмовлено позивачу у переході з пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-XII), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд врахував, що предметом спору у справі є оцінка наявності у позивача станом на 01 травня 2016 року стажу роботи на державній службі та стажу, що до нього зараховується, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Із спірного рішення суд встановив, що підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII є відсутність необхідного на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. При цьому зараховано у стаж державної служби період роботи з 17.06.1996 до 31.07.2001 та з 22.11.23011 до 31.03.2022.

Спірним у цій справі є зарахування до стажу державної служби позивача періоду її роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 01.08.2001 до 22.07.2003.

Так, згідно з даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 позивач, працюючи на посаді головного спеціаліста у справах неповнолітніх Придніпровського райвиконкому м. Черкаси, 01.08.2001 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування. 01.10.2002 позивач призначена на посаду в.о. начальника служби у справах неповнолітніх. 18.11.2000 призначена на посаду начальника служби у справах неповнолітніх та присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 22.07.2003 позивач звільнена із займаної посади.

Оцінюючи підстави зарахування вказаного періоду роботи у стаж державної служби, суд зазначає таке.

Пунктом 5 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" було установлено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про державну службу". Вони прирівнюються до відповідних категорій посад державних службовців, якщо інше не передбачено законодавством України. Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

З 04 липня 2001 року ця норма втратила чинність на підставі пункту 5 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 07.06.2001 №2493-ІІІ Про службу в органах місцевого самоврядування (далі Закон №2493-ІІІ).

Поряд з тим, пунктами 2, 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2493-III обумовлено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України "Про державну службу".

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 21 Закону №2493-III (в редакції до 01 травня 2016 року) було передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 Порядку №283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

До 01 травня 2016 року посади державних службовців були визначені статтею 25 Закону №3723-XII.

Віднесення наявних посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідних категорій нових посад державних службовців проводилося Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом, тобто шляхом видання відповідного акта Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року №1435 пункт 2 Порядку №283 доповнено абзацом, за змістом якого до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Зазначені норми вказують на те, що після 04 липня 2001 року (набрання чинності Законом України від 07.06.2001 №2493-ІІІ Про службу в органах місцевого самоврядування) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування. Для можливості зарахування роботи на посаді в органах місцевого самоврядування необхідно, щоб така посада була передбачена або в статті 14 Закону №2493-III, або щоб посада була віднесена до відповідних категорій Кабінетом Міністрів України.

В частині 1 ст.2 Закону №2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування. Нею є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Так, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону №2493-III).

Статтею 14 Закону №2493-III встановлено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування (сім категорій).

Посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад віднесено до шостої категорії.

З огляду на наведені вище правові норми, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 01.08.2001 до 30.09.2001 на посаді головного спеціаліста у справах неповнолітніх Придніпровського райвиконкому м. Черкаси, з 01.10.2002 на посаді в.о. начальника служби у справах неповнолітніх та з 18.11.2003 до 22.07.2003 на посаді начальника служби у справах неповнолітніх підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Аналогічний висновок щодо застосування вищенаведених норм права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №500/6640/16, від 10 лютого 2021 року у справі №825/1453/18.

Таким чином, з урахуванням зазначеного періоду, а також безспірного періоду, який зарахований відповідачем сукупний стаж державної служби на день набрання чинності Законом №889-VIII (01 травня 2016 року) становить 11 років 6 місяців 18 днів, що дає позивачу право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу".

З урахуванням наведеного суд вважає відмову у переведенні позивача на пенсію державного службовця з підстав відсутності необхідного стажу державної служби протиправною, а відповідне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.02.2023 №70 таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 ст.245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 9 липня 2003 року документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу державної служби період з 01.08.2001 до 22.07.2003, та повторно розглянути заяву позивача від 12.01.2023 №942 про переведення на пенсію державного службовця і прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

При цьому, позовна вимога призначити позивачу пенсію, як державному службовцю, є необґрунтованою, оскільки становить втручання у дискреційні повноваження відповідача, зокрема, щодо визначення страхового стажу позивача для призначення пенсії державного службовця. Таких дій, як установлено судом, пенсійний орган під час розгляду документів позивача не вчиняв.

Тому позовна вимога призначити позивачу пенсію державного службовця задоволенню не підлягає.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору і не надала доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.02.2023 №70 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.23, ) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) період роботи з 01.08.2001 до 22.07.2003, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2023 №942 про переведення її на пенсію за віком державного службовця і прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ