Справа № 300/1328/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2023 р. справа № 300/1328/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, -
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.04.2023. У відзиві представник Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області зазначив, що у заяві про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянином Республіки Грузія ОСОБА_4 було свідомо зазначено неправдиві відомості щодо притягнення до кримінальної відповідальності, що в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію» є самостійною підставою для відмови в наданні дозволу на імміграцію в Україну. Зазначає, що відповідачем не здійснюється втручання в сімейне життя позивача, оскільки ОСОБА_3 не позбавлений права повторно звернутися із заявою про надання дозволу на імміграцію. Із урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Грузія, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданий 24.05.2019, дійсний до 24.05.2029 (а.с. 30-37).
15.10.2016 між позивачем та громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 15.10.2016, видане Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 38).
29.01.2022 позивач звернувся до Івано-Франківського відділу Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, підстави надання: 03/01 шлюб з громадянином України, діти і батьки громадян України (а.с. 27-28).
З метою перевірки наявності чи відсутності підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну відповідачем направлено вимоги до ГУНП в Івано-Франківській області від 14.05.2022 №2610-969/2610.1-22 і від 03.11.2022 №2610.1-2581/2610.1-22, запит до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 25.11.2022 №2610.1-2795/2610.1-22 та запит до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.11.2022 №2610.1-2813/2610.1-22 (а.с. 48, 50, 54-55, 57).
У відповіді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, наданої листом від 13.01.2023 №01-42/252023, зазначається, що відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 28.09.2022 позивача звільнено від відбування покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік, засудженого вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Також вказано, що вироком Івано-Франківського міського суду від 16.12.2022 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді виправних робіт на строк один рік 5 шість місяців з відрахуванням в дохід держави у розмірі 10 (десяти) відсотків заробітку, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік). (а.с. 58).
28.01.2023 начальником Івано-Франківського відділу УДМС в Івано-Франківській області затверджено висновок про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Грузія ОСОБА_8 (а.с. 59).
Рішенням від 28.01.2023 №8009 позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію» відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну. Копію рішення надіслано поштою (а.с. 60).

Надаючи оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, та законами України.

Згідно із ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України «Про імміграцію» (надалі Закон України №2491).

Відповідно до ст. 1 Закону України №2491-ІІІ, імміграція це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України №2491-ІІІ, дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України №2491-ІІІ, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Стаття 9 Закону України №2491-ІІІ встановлює умови, порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання дозволу на імміграцію. Так, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються:

1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання;

2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи:

1) три фотокартки;

2) копія документа, що посвідчує особу;

3) документ про місце проживання особи;

4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі);

5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцією не приймається.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє зробити висновок, що для оформлення дозволу на імміграцію заявник повинен подати заяву з доданням певного пакету документів. У разі ж ненадання особою повного пакету документів, заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 29.01.2022 позивач звернувся до Івано-Франківського відділу Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну (а.с. 27).

До заяви ним було долучено комплект документів, зокрема свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 15.10.2016, видане Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 38).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України №2491-ІІІ, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів:

1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах;

2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні;

3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються;

4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання;

5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначає Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (надалі Порядок №1983).

Згідно із п. 12 Порядку №1983, територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію:

формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, інформацію, зазначену ними у заяві про надання дозволу на імміграцію, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію;

проводять перевірку законності перебування в Україні іммігранта з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система «Аркан»), або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби;

проводять перевірку даних іммігранта за банками даних Інтерполу з метою отримання інформації, яка є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до п. 14 Порядку №1983, територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ та Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

У відповідності до вищезазначених норм, відповідачем здійснено перевірку наявності/ відсутності підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну шляхом направлення запитів до ГУНП в Івано-Франківській області, Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с. 48, 50, 54-55, 57).

Із змісту відповідей на дані запити вбачається, що на 29.01.2022 (день подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію) ОСОБА_3 притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 47, 52-53, 56).

Окрім того, на момент подання відповідної заяви у позивача тривав іспитовий строк у зв`язку із звільненням від відбування покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі, встановленого вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 (а.с. 58).

Відповідно до ст. 10 Закону України №2491-ІІІ, дозвіл на імміграцію не надається:

1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку;

2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено;

3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я;

4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи;

5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Змістом рішення від 28.01.2023 №8009 підтверджується, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну є зазначення неправдивих відомостей (а.с. 60).

Судом досліджено копію заяви ОСОБА_6 про надання дозволу на імміграцію в Україну та встановлено, що в графі «Чи притягувалися до кримінальної відповідальності» позивачем проставлено символ «Х», що означає не притягався.

У графі «У разі наявності непогашеної (не знятої в установленому законом порядку) судимості вказати підстави для притягнення до кримінальної відповідальності» вказано « ОСОБА_9 », що свідчить про заперечення позивачем наявності у нього непогашеної (не знятої в установленому законом порядку) судимості (а.с. 27).

Отже, у заяві від 29.01.2022 позивач вказав на відсутність фактів притягнення до кримінальної відповідальності та наявності непогашеної судимості.

Водночас, як вже було з`ясовано судом на момент подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну, ОСОБА_3 притягався до кримінальної відповідальності та мав непогашену судимість.

Суд також зазначає, що позивача було попереджено, що зазначення ним неправдивих відомостей у заяві, є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_6 на заяві від 29.01.2022 (а.с. 28).

Тобто на момент подачі документів позивач був обізнаний з обов`язком зазначення правдивих відомостей та подання достовірних документів, однак свідомо надав неправдиві відомості щодо притягнення його до кримінальної відповідальності та наявності непогашеної судимості, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України №2491-ІІІ є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо здійснення відповідачем втручання в його особисте сімейне життя у зв`язку із неврахуванням при прийнятті рішення наявності дружини та дітей, оскільки ОСОБА_3 має право звернутися за отримання дозволу на імміграцію повторно.

Щодо твердження позивача, що йому не роз`яснено причину відмови по суті, суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні від 28.01.2023 №8009 міститься посилання на норму Закону України №2491-ІІІ, відповідно до якої ОСОБА_10 було відмовлено у надання дозволу на імміграцію в Україну. Суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості проявити зацікавленість та ознайомитися із змістом даного нормативно-правового акту за допомогою відкритих джерел інформації, зокрема офіційного вебсайту Верховної Ради України.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірності своїх дій (рішення) у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Зважаючи на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області в особі Івано-Франківського відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (вул. Академіка Гнатюка, 29, м. Івано-Франківськ, 76010, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 26 травня 2023 р.