Справа № 480/8469/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2023 року Справа № 480/8469/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8469/22 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Підставою для прийняття податкових рішень стали висновки відповідача щодо наявності обов`язку сплати позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у зв`язку з належністю позивачу на праві власності об`єктів нерухомого майна - нежитлової нерухомості.
Позивач не погоджується з рішеннями, вважає їх протиправними та просить скасувати, зазначаючи про відсутність обов`язку сплати цього виду податку у відповідності до положень п. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, оскільки будівлі з їх класифікацією, відповідно до функціонального призначення, що відповідають коду ДКБС - 1251.8 - Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості, тобто класифіковані у групі «Будівлі промисловості та склади» з кодом 125, використовуються протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності позивача, не є зданими в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення вимог заперечив, зазначив, що що позивач перебуває на обліку в контролюючому органі, як фізична особа - підприємець та здійснює підприємницьку діяльність за КВЕД: 49.41 - вантажний автомобільний транспорт (основна).
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року N 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості" та 1252 "Резервуари, силоси та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 -"Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно- паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".
При цьому, в законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала що слід розуміти під поняттям промислове підприємство.
Верховним Судом у постанові від 17.02.2020 року у справі №820/3556/17 сформовано правовий висновок про можливість застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Відтак, об`єкти нерухомості (прохідна, гаражі так склад), які на праві власності належить заявнику, не підпадають під дію пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу так, як заявник не являється промисловим підприємством.
Також відповідач зауважив, що основним видом діяльності позивача є 49.41- «Вантажний автомобільний транспорт», а об`єкти нерухомого майна відповідають коду Державного класифікатора будівель та споруд 1251.8 - Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів скляної та фарфоро-фаянсової промисловості. Тобто відсутні підстави вважати, що зазначені об`єкти нерухомого майна використовуються платником за призначенням при здійсненні господарської діяльності.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у власності позивача перебувають наступні об`єкти нежитлової нерухомості:
Суд вважає протиправними зазначені рішення податкового органу з огляду на таке.
Відповідно до положень підпунктів 266.1.1, 266.2.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до пункту 14.1.129-1 статті 14 Податкового кодексу об`єкти нежитлової нерухомості це будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться, зокрема, будівлі промислові та склади ( підпункт ґ) пункту 14.1.129-1 статті 14).
Відповідно до підпункту є) підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-Б КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Таким чином, з наведених норм вбачається, що для звільнення від оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі промисловості повинні відповідати таким трьом ознакам: може бути класифікована у групі «Будівлі промисловості та склади» (код 125) ДК 018-2000; використовується протягом звітного (податкового) періоду за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-Б КВЕД ДК 009:2010; не є зданою в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання.
Судом встановлено, що відповідно до пунктів 7.3, 7.4 експертного висновку АСЗ № 2224401 від 09.11.2022 р., виконаного державним підприємством «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві», який уповноважений для ведення державного класифікатора будівель та споруд ДК 018:2000, віднесення об`єктів нерухомого майна за класифікаційними ознаками державного класифікатора будівель та споруд ДК 018:2000 відповідно до функціонального призначення об`єктів, визначеного позивачем , виконане вірно. Класифікація за державним класифікатором будівель та споруд ДК 018:2000 в Переліку нерухомого майна, наведеному у додатку 1 до листа ФОП « ОСОБА_2 від 06.11.2022 р. № б/н (3 об`єкти), відповідає чинним нормативним вимогам.
Відповідно до додатку 1 до експертного висновку перелік об`єктів нерухомого майна позивача з їх класифікацією відповідно до функціонального призначення відповідають коду ДКБС - 1251.8 - Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості, тобто класифіковані у групі «Будівлі промисловості та склади» з кодом 125 ( а.с.33-35, 36).
Також судом встановлено, що з 08.04.2014 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює господарську діяльність на території України відповідно до видів діяльності зазначених у Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується Випискою та інформацією з ЄДРПОУ.
Відповідно до відомостей включених до виписки з ЄДР видами діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41) (основний) ; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (код КВЕД 45.20); підготовчі роботи на будівельному майданчику (код КВЕД 43.12); інші спеціальні будівельні роботи (код КВЕД 43.99); інші роботи з завершення будівництва (код КВЕД 43.39); інші будівельно-монтажні роботи (код КВЕД 43.29); будівництво доріг і автострад (код КВЕД 42.11) ( а.с. 10).
Відповідно до положень пункту 1.1. договору купівлі-продажу земельної ділянки, на якій розташовані вказані вище споруди, у власність покупця передається земельна ділянка з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості ( а.с.29).
Вищевказане нерухоме майно використовуються позивачем виключно для провадження господарської діяльності, а саме, нежитлове приміщення (прохідна) для технічного обслуговування будівельної техніки; нежитлове приміщення (склад), як виробничий склад будівельних матеріалів та спеціальної (будівельної) техніки, зберігання будівельних матеріалів, запасних частин до транспортних засобів, паливо-мастильних матеріалів; нежитлове приміщення (гараж з прибудовами), для зберігання будівельної техніки. Факт здійснення вищевказаної господарської діяльності підтверджується господарськими договорами та документами, що підтверджують їх виконання ( а.с. 37-55, 56-67). Також позивач має у власності транспортні засоби, що використовуються ним у господарській діяльності ( а.с.69-74) .
При цьому, в ході розгляду справи судом не встановлено фактів передачі будівель в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання, податковим органом доводи позивача не спростовані, не виконаний обов`язок по доведенню обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.
З огляду на викладене, суд вважає, що будівлі, належні позивачу класифіковані у групі «Будівлі промисловості та склади» (код 125) ДК 018-2000, використовувались ним протягом звітного (податкового) періоду (2021 рік) за призначенням у господарській діяльності, основна діяльність яких класифікується у секціях В- Б КВЕД ДК 009:2010, не здавались в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання, що є підставою для застосування положень підпункту є) підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що спірні рішення податкового органу не відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 992,40грн. (а.с.77).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 25.08.2022 :
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 992,40 грн., в рахунок відшкодування судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах