Справа № 128/189/23
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/189/23
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючого судді Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О.,

без участі позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці у порядку спрощеного позовного провадження матеріали позовної заяви, поданої в порядку адміністративного судочинства, ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2023 позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаним адміністративним позовом до відповідача, який обґрунтував тим, що 30.12.2022 інспектором взводу №1 роти №2 УПП в Вінницькій області ДПП сержантом поліції Регеша Олександром Вікторовичем (далі - поліцейський) винесено постанову серії БАА № 141487 від 30.12.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зазначає, що відповідно до вказаної постанови, він 30.12.2022 здійснив рух на ТЗ, не пред`явив у спосіб який дає можливість прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія право керувати ТЗ відповідні категорії, чим порушив п. п. 2.1 А ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вказує, що дана постанова серії БАА № 141487 від 30.12.2022 винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки він не порушував Правила дорожнього руху (далі ПДР).

Зазначає, що 30.12.2022 приблизно о 08:16 год. на блокпосту на в`їзді у м. Вінниця, вул. Київська, він був зупинений працівниками поліції. Підійшовши, працівник поліції запитав куди він прямує і де він працює. Позивач відповів, що їде на роботу, на питання де працює відповіді не надав, оскільки вважає дане питання не доречним. Далі поліцейський запитав чи є у нього документи, але не уточнив, які саме. Він відповів що має, та запитав, згідно чого повинен показувати документи, на що йому вказали на Правовий режим військового стану та те, що він проїжджає блок пост. Натомість позивач запитав, яка причина зупинки згідно з ст. 35, на що отримав відповідь, що дана стаття тут не діє.

Крім цього, вказує, що далі йому вказали на ст. 8 пункту 7, на що він зауважив, чи є він уповноваженою особою комендатна, відповіді він не отримав. Далі працівник поліції почав вимагати документи, а саме посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс та паспорт громадянина України, на що він вказав, що може пред`явити лише паспорт. Поліцейський вказав, що потрібно посвідчення водія та запитав, чи буде він його пред`являти. У відповідь на це, позивач сказав, що пред`явить посвідчення, якщо будуть на це законні підстави, на що йому знову вказали на ст. 8 п. 7.

Також зазначає, що далі прийшов другий поліцейський та вимагав усі документи, які вимагав і перший, вказуючи на ст. 8 п. 7. Позивач запитав, чи є поліцейський уповноваженою особою, на що отримав відповідь так, не вказавши ніяких документів на це, (далі на підвищених тонах) поліцейський вимагав документи, які посвідчують особу позивача. Надалі позивач дістав телефон, щоб відкрити «Є-документ», при цьому, також вимагав , щоб поліцейський показав своє посвідчення, на що він відповів, що не покаже посвідчення, до поки позивач не покаже своє посвідчення водія, реєстраційний документ на ТЗ та страховий поліс, також поліцейський вказав, що обмежує позивачу подальший рух згідно з ст. 37 «Про Національну Поліцію».

Надалі вказує, що він вимагав пояснень, на що отримав відповідь, якщо ви не знаєте, то читайте. Далі працівник викликав військових, щоб вони роз`яснили йому ситуацію. Поліцейський, який зупинив позивача, в грубій формі вказав йому, що якщо він буде вести відеозйомку на блокпосту, то автомобіль та особи будуть затримані, на що позивач відповів, що знімає працівників поліції, а не блокпост. Далі підійшов колега поліцейського та почав кричати, що вони знімають об`єкт критичної інфраструктури, потім підійшов чоловік у військовій формі та сказав, що позивач вже порушив закон, і що не можна знімати людей у військовій формі, блокпости та об`єкти критичної інфраструктури.

Крім цього, зауважує, що військовослужбовець стукав у вікно та погрожував пасажирам, щоб не знімали, надалі позивачу виписали повістку і він пред`явив паспорт військовому. Вказує, що вимагали один в одного документи і поліцейський розпочав процедуру винесення постанови, не надавши позивачу можливості скористатися правовою допомогою, також обмежили позивачу рух на ТЗ, хоча він в застосунку «Дія» пред`являв посвідчення, не зважаючи на те, що законних підстав для перевірки в поліцейських не було.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2023 поновлено позивачу пропущений строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.26-27).

21.02.2023 через канцелярію суду представником Департаменту патрульної поліції в особі УПП у Вінницькій області ДПП Липовською Н.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.

Зазначає, що 30.12.2022 під час несення служби на КПП «Київська» нарядом патрульної поліції Юнкер-251, зокрема інспектором роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП Регешою О.В., було зупинено автомобіль, водій якого, позивач ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «Honda Civic» днз НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на ТЗ для перевірки, порушив п. 2.4 а ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що накладено штраф у розмірі 425 грн.

Посилаючись на ст. 16 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» вказує, що в даному випадку поліцейські несли службу на контрольно-пропускному пункті, отже мали право зупиняти автомобіль та перевіряти відповідні документи.

Зазначає, що, з відеозапису портативного відео реєстратора поліцейського, вбачається неодноразове прохання інспектора пред`явити документи, передбачені законодавством, однак, позивач принципово не погоджувався надати їх для ознайомлення, що і змусило винести постанову та притягти до відповідальності позивача по справі.

Вказує, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Окрім цього, 23.02.2023 позивачем через канцелярію суду було подано відповідь на відзив, в якому він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з огляду на наступне.

Позивач вказує, що наведені положення законодавства у контексті законності причини його зупинки та вимоги про пред`явлення ним документів мають хаотичний, нелогічний, непослідовний характер, адже розмежовуючи підстави для зупинки ТЗ та пред`явлення документів необхідно встановити відмінність таких для поліцейських, які несуть службу та виконують свої службові обов`язки, відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» та уповноважених осіб, які призначаються наказом коменданта та яким надано повноваження щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. Такими особами можуть бути відповідні уповноважені особи Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта. Позивач зауважує, що даний висновок можна зробити із системного аналізу норм ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456.

Щодо підстав для зупинки ТЗ, позивач вказує перелік підстав для зупинки транспортного засобу, який наведений у ст. 35 Закону №580-№580-VІІІ, зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До даних підстав належать: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених. В той же час, позивач зауважує, що поліцейським жодної з вищеперерахованих підстав для зупинки ТЗ названо не було, натомість зупинка зумовлена його проїздом через блокпост.

Також, вважає, що зазначений поліцейський виконував свої службові обов`язки відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» та не надав жодних документів на підтвердження того, що він є особою, уповноваженою на перевірку документів відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456.

Вказує, що на відео з нагрудного відеореєстратора поліцейського, яке було надане відповідачем разом із відзивом на позовну заяву зафіксовано посилання поліцейського на п.3 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», як на підставу для пред`явлення документів, так і на п.7

ч.1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану». Зазначає, що відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає

можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких

випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утриманні військовополонених; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення. Зауважує, що в той же час, законодавством України не встановлено визначення поняття «об`єкт із спеціальним режимом» та «місце здійснення спеціального поліцейського контролю», тобто можливість встановити, що блокпост, на якому його було зупинено є об`єктом із спеціальним статусом чи місцем здійснення поліцейського контролю відсутня.

Крім цього, позивач вказує на постанову КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456, якою зазначений Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, який визначає механізм перевірки документів в осіб, базуючись на зазначеному поліцейським п. 7 ч. 1 ст. 8 « Про правовий режим воєнного стану». В даному порядку вказано: П.5: Право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів,

багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим

особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС,

Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта; П.7 : Уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у таких випадках: 1) якщо особа має зовнішні ознаки, схожі на ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення; 7) порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

З огляду на це, позивач зазначає, що по-перше, жодних вищезазначених підстав для пред`явлення ним документів зазначено поліцейським не було, по-друге, уповноваженою особою в розумінні Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456 є посадова особа, яка призначається наказом коменданта та якій надано повноваження щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. Проте, зазначений поліцейський виконував свої службові обов`язки відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» та не надав жодних документів на підтвердження того, що він є особою, уповноваженою на перевірку документів відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456.

Крім цього, позивач стверджує, що відповідач проігнорував зазначений ним у позовній заяві факт відсутності процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення перед винесенням оскаржуваної постанови, що встановлено також на відео з нагрудного відеореєстратора, наданого відповідачем, на якому зафіксовано як поліцейський підходить до його авто та стукає у вікно, привертаючи його увагу до вже складеної без участі позивача постанови.

Разом з тим, позивач зазначає, що інспектор виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, також особі, яка притягається до адміністративної

відповідальності не були роз`яснені права. Крім того в порушення ст. 268 КУпАП справа була розглянута за відсутності особи яка притягалася до адміністративної відповідальності. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що інспектор грубо порушив вимоги ст. 278, 279 КУпАП.

09.05.2023 у судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився; при цьому попереднього через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Липовська Н.Ю. попередньо до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що проти позову заперечує, просить суд в позовній заяві відмовити в повному обсязі, враховуючи відзив на позовну заяву з долученим відеозаписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих сторонами письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, відзив на позов, відповідь на відзив, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов є необґрунтованим, та таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №141487 від 30.12.2022, яка є частково не читабельною, судом установлено, що 30.12.2022 керуючи транспортним засобом «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного позивачу, водій ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на ТЗ для перевірки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с.12).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд прийшов до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Частина 1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, оскільки жодною нормою законодавства не надано право водію відмовитися від виконання згаданих обов`язків, в тому числі з підстав безпідставної зупинки його транспортного засобу. За загальним правилом водій має спочатку виконати відповідні вимоги, а потім не позбавлений права оскаржити дії працівника поліції.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленого на форменому одязі патрульного, а також відеозаписів долучених позивачем до позовної заяви, 30.12.2022 на блокпосту на в`їзді у м. Вінниця по вул. Київська, працівником поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням громадянин ОСОБА_1 та інспектор попросив пред`явити документи, а саме: паспорт громадянина України, посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. В процесі розмови, позивач запитав у працівника поліції згідно чого він повинен пред`являти документи, на що інспектор поліції Регеша О.В. роз`яснив положення Порядку №1456 щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, зокрема на блокпості на якому і було зупинено позивача. Однак ОСОБА_1 відмовився пред`являти вищевказані документи, оскільки вважає, що у працівників поліції відсутні законні підстави зупинки транспортного засобу та вимагати у нього пред`являти документи, а також вимагав у працівників поліції пред`явити документи, які підтверджують що він дійсно є уповноваженою особою для перевірки документів.

Також з відеозапису суду видно, що інспектор попросив позивача ОСОБА_1 припинити здійснювати відеозйомку блокпосту, який є військовим об`єктом, на що останній відповів що знімає лише працівників поліції, при цьому на повторне зауваження припинити відеозйомку, почав грубити та просити уповноважену особу ТЦК та СП передати працівнику поліції, щоб той «закрився», а також ввів в оману уповноважену особу ТЦК та СП, а також працівників поліції, сказавши, що записує тільки звук, при цьому продовжував відеозйомку, в тому числі і військовослужбовців.

В подальшому працівник поліції втретє попросив позивача ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, однак останній знову відмовився, аргументуючи це тим, що у працівників поліції відсутні законні підстави вимагати документи. Після чого інспектор повідомив позивачу, що буде винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП та роз`яснено права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, після чого було винесено оскаржувану постанову, при цьому на досліджених в судовому засіданні відеозаписах відсутній факт пред`явлення позивачем вищевказаних документів, про що було зазначено позивачем у своїй позовній заяві.

Отже судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від надання інспектору ОСОБА_2 посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч.1 ст. 126 КУпАП ). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Слід наголосити, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17, провадження № К/9901/17925/18.

Таким чином, доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме відсутності підстав для його зупинки у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та в подальшому вимоги працівника поліції в пред`явленні для перевірки документів, відповідно до ст. 32 вищевказаного закону, повністю спростовуються матеріалами справи.

Доводи позивача про те, що у інспектора взагалі були відсутні підстави для зупинки його транспортного засобу і як наслідок вимагати пред`явлення документів для перевірки , є неприйнятними з огляду на те, що відповідно до п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. В подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений Указами Президента України та діє і на даний час.

Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1455 (далі Порядок №1455) визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно пунктів 2, 3 Порядку №1455 правовою основою встановлення та здійснення заходів особливого режиму є Конституція України, Закон України Про правовий режим воєнного стану, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Під терміном блокпост мається на увазі посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно п.10 Порядку №1455, заходи з контролю в`їзду/виїзду включають перевірку на блокпостах: документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо).

Крім цього, відповідно до п. 3 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1456 (далі Порядок №1456), правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України Про основи національного спротиву, Про правовий режим воєнного стану, Про оборону України, Про національну безпеку України, Про Національну поліцію, Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Згідно п. 5 Порядку №1456 право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до п. 10 Порядку №1456, працівникам поліції дозволено зупиняти транспортні засоби для перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, на контрольному пункті або блокпостах, саме де і був зупинений позивач ОСОБА_1 .

Суд вважає законною зупинку позивача, адже його зупинено у період дії режиму воєнного стану на місці здійснення спеціального поліцейського контролю (блокпості).

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом установлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, а саме не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії та реєстраційному документі на транспортний засіб, а поліцейським при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача були з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії БАА № 141487 від 30.12.2022 є правомірною, винесеною уповноваженою на те посадовою особою в межах та у спосіб визначених Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справ, положення ч.ч.4, 2 ст. 250 КАС України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олена САЄНКО