Справа № 400/4248/22
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 р. № 400/4248/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороз А. О. в спрощеному позовному провадженні без повідомленням учасників справи, розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, вул. Миру, 5, Радсад, Миколаївський район, Миколаївська область, 57160,

про:визнання протиправним та скасування рішення від 12.11.2021 року № 25

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась з позовом до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (надалі - відповідач або Сільрада), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення від 12 листопада 2021 року № 25 «Про надання дозволу громадянці України ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року у справі № 400/5523/21 відповідачем повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером :01:000:1707 в межах території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Однак, за результатами розгляду відповідачем знову їй відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо бажаної земельної ділянки з підстав не передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Тому, рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 04.10.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив до суду не надав.

Ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі отримана відповідачем через електронний кабінет підсистеми «Електронний Суд» 04.10.2022 о 18:44 год.

Відповідно до ст. 159 ч. 4 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд не знаходить підстав кваліфікувати неподання відповідачем відзиву, як визнання ним позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ст. 162 ч. 6 КАС України).

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

22.02.2021 року позивач зверталась із заявою до відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером :01:000:1707 в межах території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

05.05.2021 року позивач отримала рішення від 27.04.2021 року №40 Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства, яким їй відмовлено.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 № 400/5523/21 суд зобов`язав Радсадівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності з кадастровим номером :01:000:1707 в межах території Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, з урахуванням висновків викладених у рішенні по судовій справі 400/5523/21 .

12.11.2021 року Радсадівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області винесено рішення № 25 «Про надання дозволу громадянці України ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства», яким відмовлено пощивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо бажаної нею земельної ділянки.

Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою стало, те що рішенням № 10 від 02.07.2021 року бажана позивачем земельна ділянка була передана для продажу на земельних торгах.

Позивач вважаючи рішення про відмову їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправним, звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про землеустрій", документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо; робочий проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів з використання та охорони земель, що включає розрахунки, опис, креслення технічних рішень, кошторис, реалізацію яких передбачається здійснити протягом строку, встановленого цим проектом.

Отже, проект землеустрою - це суто технічна документація і попереднє надання ГУ ДГК у Миколаївській області позивачам дозволів на їх розробку не тягне виникнення будь-яких прав на земельну ділянку, так як отримання дозволу на розробку проекту землеустрою це лише один з етапів процесу отримання земельної ділянки у власність, відповідно, до моменту затвердження проекту землеустрою, власник землі вправі вчиняти щодо земельної ділянки будь-які дії і отримання дозволу на розробку проекту землеустрою не накладає на нього будь-яких обмежень.

Відповідно до ст. 5 ч. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", система місцевого самоврядування включає сільську, селищну, міську раду.

Таким чином, відповідач є органом місцевого самоврядування.

Як передбачено ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Стаття 142 ч. 1 Конституції України визначає, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з ст. 143 ч. 1 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Аналогічні норми містить ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Стаття 12 ч. 1 п. п. "а", "б", "в" ЗК України наділяє сільські, селищні, міські ради у галузі земельних відносин повноваженими розпорядження землями територіальних громад; передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

В п. 3.2. рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі № 1-6/2010 від 1 квітня 2010 р., Суд значив, що за правовою позицією Конституційного Суду України предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні". Зокрема, згідно з цим законом до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин відповідно до закону. Конституційний Суд України вважає, що системний аналіз положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ст. 60 ч. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (ст. 13 ч. 4 Конституції України).

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів (ст. 60 ч. 8 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

У правовідносинах щодо видання Рішення № 10, Сільрада діє як власник комунального майна, в даному випадку земельної ділянки, який має нічим не обмежене і гарантоване державою право розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд, в тому числі і щодо її передачі на земельні торги.

Суд констатує, що ЗК України не містить будь-яких норм, які б обмежували відповідача в праві розпорядження його земельною ділянкою у разі розроблення проекту землеустрою.

За відсутності таких норм, протилежний висновок фактично незаконно звужує право власності відповідача на розпорядження своїм майном.

Держава визнала за органами місцевого самоврядування і територіальними громадами автономію в вирішенні питань місцевого значення, які потребують певних матеріальних і фінансових ресурсів, закріпила за ними право розпоряджатись власним майном, в тому числі і землею, для досягнення економічного ефекту задля фінансування власних потреб, а тому заперечення права відповідача на вільне розпорядження землею, підриває саму суть економічної самостійності органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 118 ч. 9 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як встановлено судом, до моменту повторного розгляду заяви позивача про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою (12.11.021 року), відповідач 02.07.2021 року прийняв Рішення № 10, згідно з яким земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1707, включена до переліку земельних ділянок які виставлятимуться на земельні торги.

Відповідно до ст. 136 ч. 1 ЗК України, підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення та затвердження у встановленому законодавством порядку документації із землеустрою (у разі формування земельної ділянки, зміни цільового призначення земельної ділянки та в разі, якщо відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків проведення земельних торгів щодо набуття права оренди земельної ділянки; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим, ніж розмір орендної плати, визначений Податковим кодексом України, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь - не може бути меншим 7 відсотків їх нормативної грошової оцінки; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення дати проведення земельних торгів.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності, або права на них, виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися в користування до завершення торгів (ст. 136 ч. 5 ЗК України).

Отже, оскільки на момент повторного розгляду заяви позивача, Рішенням № 10 земельні ділянки були включені до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги окремими лотами, в силу приписів ст. 136 ч. 5 ЗК України є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним спірне рішення № 25 від 12.11.2021, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (вул. Миру, 5, Радсад, Миколаївський район, Миколаївська область, 576) про визнання протиправним та скасування рішення від 12.11.2021 року № 25, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз