Справа № 500/1631/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1631/23

25 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.11.2022 №82 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.10.2022.

В обґрунтування позову вказує, що 02.11.2022 звернулася до орану Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», досягнувши пенсійного віку та маючи необхідну кількість років загального стажу. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.11.2022 №82 у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважає рішення відповідача таким, що суперечить чинному законодавству, є протиправним та підлягає скасуванню. Зокрема, зазначає, що її загальний страховий стаж складає 33 роки 3 місяці 2 дні, з яких відповідач зарахував лише 21 рік 1 місяць 8 днів. Із змісту рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 18.12.1981 по 21.06.1983, з 01.07.1983 по 06.01.1984, з 24.01.1984 по 12.03.1984, 23.04.1984 по 26.05.1986, з 07.06.1986 по 16.06.1987, з 03.07.1987 по 13.09.1989, з 21.09.1989 по 30.10.1989, з 04.12.1989 по 26.10.1993, з 27.12.1993 по 10.10.1995, з 18.06.1998 по 18.07.1998, з 01.12.1998 по 02.01.1999, а також частково зараховано до страхового стажу період роботи з 01.07.2002 по 17.02.2003, відповідно до записів трудової книжки від 18.12.1981 НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці зазначеної трудової книжки заклеєне прізвище позивача.

Водночас позивач зауважує, що на першій сторінці її трудової книжки від 18.12.1981 НОМЕР_1 запис про зміну прізвища на « ОСОБА_2 » внесено із порушенням діючого на той момент законодавства, а саме шляхом заклеювання попереднього прізвища замість закреслювання. Однак обов`язок за заповнення трудової книжки покладено саме на роботодавця, а не на працівника. Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника та не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, вважає, що відповідач протиправно не зарахував до її загального стажу вищевказані періоди роботи по трудовій книжці. Також не зараховано до загального стажу позивача період її роботи з 18.12.1981 по 21.06.1983 відповідно до архівної довідки від 26.10.2022 №Ш-64, виданої виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, оскільки у довідці зазначені прізвища « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_5 ».

Позивач стверджує, що її дівоче прізвище « ОСОБА_3 » було змінено на « ОСОБА_6 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17.01.2023 №6. Після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 24.11.2002 № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 . Надалі прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_2 » згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17.01.2023 №6. На підставі свідоцтва про шлюб від 08.11.1993 серії НОМЕР_4 прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_5 ».

Отже, довідка від 26.10.2022 №Ш-64 підтверджує факт роботи ОСОБА_1 у колгоспі «За мир» Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

З огляду на вказане позивач вважає, що маючи більше 30 років загального страхового стажу, правомірно звернулася за призначенням пенсії, а відповідач, відмовляючи у її призначенні, порушив вимоги частини другої статті 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

11.05.2023 від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, вказано, що 02.11.2022 позивач звернулась у Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №82 від 09.11.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Представник відповідача зазначає, що на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 позивача (дата заповнення 18.12.1981) запис про зміну прізвища на « ОСОБА_2 » внесено із порушенням діючого на той момент законодавства, а саме: шляхом заклеювання попереднього прізвища замість закреслювання, тому дана трудова книжка не може братися до уваги при обчисленні страхового стажу.

Для підтвердження страхового стажу позивач надала додаткові документи. Згідно додатково поданих документів до страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі «За мир» з 01.04.1981 по 30.06.1983 згідно архівної довідки №Ш- 64 від 26.10.2022, оскільки в довідці зазначено прізвища « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 », що не відповідає паспортним даним позивача (у паспорті вказано - « ОСОБА_9 »).

Період роботи позивача з 03.07.1987 по 19.09.1989 в колгоспі «Серп і молот» враховано до страхового стажу згідно довідки №204 від 01.11.2022, виданої Фермерським господарством «Анастасія».

Отже, загальний страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії, та з урахуванням інформації з системи персоніфікованого обліку складає 21 рік 01 місяць 08 днів.

З огляду на зазначене Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.24-26).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 60 років, 02.11.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.28).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.11.2022 №82 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 21 рік 01 місяць 08 днів. За поданими документами до страхового стажу не враховано трудову книжку НОМЕР_1 , дата заповнення 18.12.1981, оскільки на першій сторінці трудової книжки заклеєне прізвище, а також період роботи в колгоспі «За мир» з 01.04.1981 по 30.06.1983 згідно архівної довідки №111-64 від 26.10.2022, оскільки в довідці зазначено прізвища « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_8 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_5 » згідно паспортних даних (а.с.29).

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , відомості про власника трудової книжки: « ОСОБА_11 » (російською мовою), дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення трудової книжки: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8 зворот).

В паспорті громадянина України позивача серії НОМЕР_5 , виданому Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про власника паспорта російською мовою вказані як « ОСОБА_11 » та повністю відповідають відомостям про власника трудової книжки серії НОМЕР_1 « ОСОБА_11 » (а.с.7, 8 зворот).

Розділи «Членство в колгоспі» та «Відомості про роботу» трудової книжки позивача містять записи щодо її трудової діяльності, зокрема, у такі періоди, які позивач вважає спірними: з 18.12.1981 по 21.06.1983, з 01.07.1983 по 06.01.1984, з 24.01.1984 по 12.03.1984, 23.04.1984 по 26.05.1986, з 07.06.1986 по 16.06.1987, з 03.07.1987 по 13.09.1989, з 21.09.1989 по 30.10.1989, з 04.12.1989 по 26.10.1993, з 27.12.1993 по 10.10.1995, з 18.06.1998 по 18.07.1998, з 01.12.1998 по 02.01.1999, з 01.07.2002 по 17.02.2003 (а.с.9-11).

Як встановлено судом та вбачається з оскаржуваного рішення (а.с.28) і розрахунку стажу (а.с.27), до страхового стажу позивача у повному обсязі не зарахована трудова діяльність згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці трудової книжки заклеєне прізвище власника трудової книжки.

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (18.12.1981) було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.12 Інструкції №162 зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішньому боці обкладинки і засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Так, за змістом пункту 2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 слідує, що декілька разів було здійснено зміну записів про прізвище власника трудової книжки, зокрема, в одному випадку шляхом заклеювання попереднього прізвища, а в подальшому шляхом закреслення однією рискою колишнього прізвища і запису нового.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 22.10.1962 серії НОМЕР_6 , дівоче прізвище позивача « ОСОБА_3 » (а.с.12 зворот). У подальшому прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_6 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 03.10.1981, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17.01.2023 №6 (а.с.13, зворот-14).

Після розірвання шлюбу 15.08.1985 прізвище « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_3 », що вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого повторно 24.11.2022 (а.с.14).

Надалі прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_2 », що слідує з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17.01.2023 №6 (а.с.13).

На підставі свідоцтва про шлюб від 08.11.1993 серії НОМЕР_4 , прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_5 » (а.с.12 зворот).

На внутрішньому боці обкладинки трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 містяться записи про зміну прізвища з посиланням на відповідні документи (а.с.8 зворот). Вказані записи на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки завірені підписами посадових осіб підприємств та скріплені відповідними печатками (а.с.14).

Водночас суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, виявлені відповідачем недоліки у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування періодів трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 до стажу її роботи.

Також зі змісту оскаржуваного рішення встановлено, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі «За мир» з 01.04.1981 по 30.06.1983 згідно з архівною довідкою №Ш-64 від 26.10.2022, оскільки в довідці зазначено прізвища « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_8 », що не відповідає прізвищу « ОСОБА_5 » згідно паспортних даних.

Так, відповідно до вказаної архівної довідки №Ш-64 від 26.10.2022, виданої виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, в документах архівного фонду колгоспу «За мир» Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області у відомостях про нарахування заробітної плати працівникам міститься інформація про відпрацьовані дні « ОСОБА_7 », « ОСОБА_8 » (російською, так у документі) (а.с.12).

Водночас судом на підставі досліджених доказів було встановлено, що « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_6 » та ж сама особа, що й « ОСОБА_5 », а також надано оцінку такій підставі для відмови у зарахуванні стажу, як невідповідність вказаних прізвищ паспортним даним позивача, а тому згаданий недолік не перешкоджає зарахуванню вказаних у довідці періодів до страхового стажу ОСОБА_1 .

Факт роботи позивача у періоди, що відповідають записам її трудової книжки та архівній довідці відповідачем не заперечується, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу та звільнення з роботи, записи оформлені належним чином, у разі необхідності засвідчені підписами та скріплені печатками установи.

Водночас виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні титульного аркуша трудової книжки ОСОБА_1 , за правильність оформлення якого працівник не відповідає, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу роботи позивача, за виключенням періодів, що вже зараховані до її стажу.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.11.2022 №82 у частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 та на підставі архівної довідки №Ш-64 від 26.10.2022, виданої виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, позивачем позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи, які вона вважає спірними, не заявлено, що позбавляє суд можливості вирішувати вказане питання, оскільки воно не входить до окресленого предмета позову у цій справі. Проте такі періоди мають бути зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 органом Пенсійного фонду у разі повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком, суд зазначає, що відповідач наділені дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати пенсії або прийняття рішення про відмову у її призначенні, а тому суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Обчислення (розрахунок) страхового стажу, необхідного для призначення пенсії (у тому числі з зарахуванням до нього спірних періодів) належать до повноважень пенсійного органу і суд позбавлений можливості за таких умов вирішувати питання про призначення пенсії за віком, при тому, що позивач у позові не просить про зарахування таких періодів до її страхового стажу.

Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення їй пенсії за віком. При повторному розгляді заяви позивача також в обов`язковому порядку повинні бути враховані відповідачем висновки цього судового рішення щодо наявності підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача, за виключенням періодів, що вже зараховані до її стажу. Такі твердження відповідають вимогам частини четвертої статті 245 КАС України.

Враховуючи встановлені обставини справи, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 536,80 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 23.04.2023 (а.с.5 зворот).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09.11.2022 №82 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 та на підставі архівної довідки №Ш-64 від 26.10.2022, виданої виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 25 травня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.