Справа № 813/901/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 813/901/18 пров. № А/857/5783/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року з питань встановлення судового контролю у справі № 813/901/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання призначити виплату пенсії за віком, -

суддя в 1-й інстанції Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення/постановлення ухвали - не зазначено,

місце ухвалення рішення/постановлення ухвали - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення/ухвали не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з вимогою зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за віком з 14.09.2017 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 позов задоволено повністю; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком з 14.09.2017.

14.04.2022 за вх. №27247 від представника позивача Меламеда В.Б. надійшло клопотання про здійснення заходів судового контролю за виконання судового рішення від 05.06.2018 у адміністративній справі №813/901/18, у якому просив встановити судовий контроль за виконанням вищевказаного судового рішення та зобов`язати відповідача у справі подати у десятиденний строк Львівському окружному адміністративному суду звіт про його виконання.

Клопотання мотивовано, зокрема, тим, що незважаючи на набрання рішення суду від 05.06.2018 у справі №813/901/18 законної сили, таке досі залишається невиконаним ні у добровільному, ні у примусовому порядку, оскільки пенсія за віком ОСОБА_1 не призначена та не виплачена.

Поведінка відповідача, з позиції представника позивача, не залишає жодних сумнівів стосовно його намірів не виконувати рішення суду.

Оскільки виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання судового рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, слід вважати наявні обставини достатніми для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено; встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення від 05.06.2018 в справі №813/901/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання призначити виплату пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 05.06.2018 у справі № 813/901/18.

Постановляючи таку ухвалу суд першої інстанції вказав, що дослідив матеріали поданої заяви та дійшов висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю, відтак слід зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду від 05.06.2018 у справі № 813/901/18.

З ухвалою суду першої інстанції від 14.03.2023 не погодився відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та оскаржив її в апеляційному порядку. Апелянт просив скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 та прийняти нове рішення, яким відмовити у встановленні судового контролю в повному обсязі.

Зауважено, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду.

Зазначено, що оскаржена ухвала є безпідставною, необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки виконати рішення суду від 05.06.2018 у даній справі неможливо, оскільки позивач на неодноразові звернення відповідача не надав документів без яких виконання рішення суду є неможливим.

03.05.2023 від представника заявника Меламеда В.Б. надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зазначено, що аналіз апеляційної скарги відповідача доводить, що у відповідача відсутні які б то не були підстави проти задоволення позовних вимог позивача. Обставини, зазначені у апеляційній скарзі, досліджені судом в судовому рішенні від 05.06.2018 та відхилені судом першої інстанції. Факт невиконання судового рішення встановлений також постановою УДВС у Львівській області про закриття провадження від 28.10.2020, виконавче провадження №58160406. Виконавцем вжито усі законом визначені заходи для виконання судового рішення, однак такі безрезультатні. 15.10.2020 до Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області скеровано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Вважає ухвалу суду від 14.03.2023 законною, а апеляційну скаргу безпідставною, оскільки без вжиття заходів судового контролю судове рішення від 05.06.2018 залишиться невиконаним.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним з основних принципів/засад адміністративного судочинства, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України є обов`язковість судового рішення.

Також відповідно до ст.ст. 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до норми ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на важливість реального виконання судових рішень, це питання неодноразово ставало предметом обговорення як на національному, так і на міжнародному рівнях. Регулюванню цього питання, зокрема, присвячена Рекомендація № Rec (2003) 16 від 09.09.2003 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам Про виконання адміністративних рішень і судових рішень у галузі адміністративного права, обов`язкова для виконання Україною як членом Ради Європи, в якій зазначається, що держави-члени повинні забезпечити виконання судових рішень адміністративними органами в межах розумного строку. Вони мають вживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили. У разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволятиме домагатися виконання такого рішення, зокрема, за допомогою винесення судових заборон або накладення штрафів. Держави-члени повинні забезпечити притягнення адміністративних органів до відповідальності за відмову у виконання та невиконання судових рішень. Посадові особи, відповідальні за невиконання судових рішень, також можуть притягуватись до дисциплінарної, цивільної або кримінальної відповідальності у разі невиконання таких рішень.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 382 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Застосування ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

За висновками щодо застосування норм права, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №800/592/17, клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

Водночас, процесуальні дії щодо можливості встановлення судового контролю за виконанням судового рішення чи відмови у вжитті такого є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок.

Згідно з правової позиції Верховного Суду, наведеної у постановах від 27.02.2020 року у справі №0640/3719/18 та від 11.06.2020 року у справі №540/13988/19, для застосування наведеного процесуального заходу мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У контексті спірної ситуації, колегія суддів особливу увагу звертає увагу на те, що предметом спору є наявність чи відсутність підстав для призначення пенсії позивачу з 14.09.2017 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням суду від 05.06.2018 у цій справі суд першої інстанції позов задовольнив повністю та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 14.09.2017.

Вказане судове рішення набрало законної сили 21.08.2018.

Колегією суддів з`ясовано, що відповідач у справі звертався до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення від 14.08.2019 за вх. №29404, відповідно до якої, зокрема, зазначено, що судом першої інстанції не враховано факту, що рішення суду можливо буде виконати при умові подання позивачем документів про призначення та виплату пенсії.

Також вказано, що представнику позивача скеровано листи, в яких зазначено умови призначення та виплати пенсії, а також запрошення, в якому зазначено необхідність подання таких документів, без яких виконати судове рішення неможливо.

Однак ухвалою суду від 16.08.2019 з питань роз`яснення судового рішення у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

У матеріалах справи містяться заяви представника позивача про добровільне виконання судового рішення.

Так, зокрема, на заяву від 03.10.2018 відповідачем надано відповідь представнику позивача листом від 15.11.2018 за №4946/0211-10 (Т.2, а.с.67-68) стосовно виконання судового рішення та повідомлено, що згідно з п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи за переліком у вказаному пункті.

Надані ОСОБА_2 копії документів (Лист №11139/М-11) копія довіреності; копія картки платника податків ОСОБА_1 ; копія трудової книжки ОСОБА_1 ; копія ізраїльського посвідчення особи ОСОБА_1 не завірені у встановленому законодавством порядку, а також копія трудової книжки відсканована неналежно (частина документів засвітлена і текст не читається).

Також вказано, що слід надати на адресу відповідача оригінали документів про стаж або нотаріально засвідчені копії, документи які посвідчують особу заявника (вік, стать, місце проживання), заяву про призначення пенсії (яку можна подати через веб-портал ПФУ, засвідчивши електронно цифровим підписом (ЕЦП)) та довідку банку, який функціонує в межах місця виплати пенсії (Львів). Окрім цього, надати для доручення до матеріалів пенсійної справи нотаріально посвідчену довіреність, яка надає право представляти інтереси ОСОБА_1 .

Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи, підтверджується те, що позивач з метою примусового виконання рішення звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Так, постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2019, ВП №58160406 (Т.2, а.с.72 зворот-73) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №813/901/18, виданого Львівським окружним адміністративним судом 02.10.2018 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 14.09.2017.

Однак відповідно до постанови від 28.10.2020, ВП №58160406, закінчено відповідне виконавче провадження з покликанням на приписи п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». У тому числі вказано, що державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення про зобов`язання боржника до вчинення певних дій, однак такі заходи виявились безрезультатними, а виконати рішення без участі боржника неможливо. 05.10.2020 на адресу Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області скеровано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Доцільно зауважити, що у вказаній постанові зазначено, у тому числі, що в межах зазначеного виконавчого провадження від боржника ГУ ПФ України у Львівській області на адресу Відділу надходили листи (від 05.02.2019 №553/03.09-36, від 07.06.2019 №2616/03.09-36, від 15.10.2019 №4781/03.09-36, від 09.01.2020 №94/03.09-36, від 13.03.2020 №1300-0310-8/13759), у яких боржник з покликанням на невиконання приписів п. 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стверджував про неможливість виконати судове рішення.

На лист представника позивача від 25.05.2021 щодо виконання судового рішення ГУ ПФУ у Львівській області скеровано лист від 15.06.20231 №7170-6244/М-59/8-1300/21, у якому, зокрема, вказано, що відповідно до п. 2.23 вказаного вище Порядку, для призначення та виплати пенсії за віком необхідно подати оригінали документів про стаж, вік та заробітну плату, оскільки без них виконати судове рішення неможливо.

Для вирішення питання стовно наявності чи відсутності правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, враховуючи описані вище фактичні обставини, які мають значення для встановлення таких підстав, а також вчинені як позивачем (його представником), так і відповідачем дії для виконання судового рішення, слід врахувати такі приписи законодавства.

Згідно з п. 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1), у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Згідно зі Змінами до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, затвердженими Постановою правління Пенсійного фонду України 16.12.2020 № 25-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961 до п. 2.23 Порядку №22-1 внесено зміни та викладено його у наступній редакції: «При поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

До заяви, поданої в електронній формі через веб портал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.».

Згідно з приписами п. 4.1 Порядку №22-1 у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера.

Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів (п. 4.8 Порядку №22-1).

Після внесення вищевказаних Змін від 16.12.2020 пункти 4.1 та 4.8 Порядку відредаговано та згідно з такими заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Підсумовуючи викладене у сукупності, для призначення пенсії особі їй необхідно подати до органу Пенсійного фонду документи за переліком, при цьому, документи про стаж, вік та заробітну плату можуть бути подано виключно в оригіналах, а у випадку звернення з електронною заявою через за стосунок «Дія» - відскановані оригінали таких документів з накладенням електронного підпису.

Надалі пенсійний орган формує пенсійну справу або паперову, або електронну, з збереженням відповідних документів.

Так, сторонами не заперечується факт подання з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 копій документів довіреності, картки платника податків, трудової книжки, ізраїльського посвідчення особи ОСОБА_1 .

Органом Пенсійного фонду скеровано представнику позивача листи, у яких повідомлено відповідні факти, які унеможливлюють виконання судового рішення (Т.2, а.с.67-68, 75 зворот-76, 77 зворот-78, 82), та більше того, такі описано в постанові про закриття виконавчого провадження від 28.10.2020, ВП №58160406, за якою, однак, встановлено невиконання судового рішення від 05.06.2018 у цій справі.

Ба більше колегією суддів з`ясовано, що ГУ ПФ України у Львівській області звернулося до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області із запитом від 19.02.2020 №1300-0211-6/6421 (Т.2, а.с.93) щодо надання інформації стосовно того, чи є діючим паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , та згідно з відповіддю від 12.03.2020 за №4601.11.1-3439/46.2-20 відповідний паспорт громадянина України ОСОБА_1 є недійсним (Т.2, а.с.94).

Про вказані обставини повідомлено представника позивача листом від 27.04.2020 (Т.2, а.с.118).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Підсумовуючи викладене у сукупності, відповідні передумови, які зумовили б безумовне виконання рішення суду від 05.06.2018 позивачем для відповідача не забезпечено.

Колегія суддів зауважує, що ГУ ПФ України у Львівській області є територіальним органом Пенсійного фонду та у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та Законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що у цій конкретній ситуації відповідач у справі об`єктивно позбавлений можливості виконати відповідне рішення суду, оскільки за відсутності належних документів для призначення пенсії, він позбавлений можливості сформувати пенсійну справу, прийняти рішення про призначення пенсії за вимогами Порядку №22-1.

З позиції колегії суддів, одного лиш факту наявності судового рішення про призначення пенсії у цій ситуації не є достатнім, оскільки за відсутності належних документів відповідач, наприклад, не може обчислити трудовий стаж позивача, здійснити правильний розрахунок пенсії.

Таким чином, колегія суддів, проаналізувавши письмові докази, долучені до матеріалів справи, дійшов висновку, що суд першої інстанції формально та досить поверхнево сформував висновок про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Одне лиш покликання на приписи ст. 382 КАС України є недостатнім для прийняття позитивного рішення за заявою позивача, оскільки зумовлює для відповідача ситуацію, у якій слід вийти за межі законних повноважень та компетенції, а також діяти у спосіб, відмінний, ніж встановлений законом.

Більше того, за приписами ч. 3 ст. 242 КАС України, якою встановлено вимоги до законності та обґрунтованості судових рішень (у тому числі, ухвал), обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Однак, колегія суддів позбавлена можливості з`ясувати оцінку судом першої інстанції аргументів учасників справи, оскільки викладення такої в ухвалі від 14.03.2023 відсутнє.

Отже, суд першої інстанції мав би з`ясовувати наявність чи відсутність об`єктивних причин невиконання рішення суду, а не лише обмежитись цитуванням норми статті 382 КАС України та покликанням на дослідження матеріалів поданої заяви.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження письмовими доказами у справі, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржену ухвалу суду з підстав, наведених у ст. 317 КАС України, скасувати.

Керуючись ст.ст. 243, 254, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року з питань встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 813/901/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання призначити виплату пенсії за віком скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 05.06.2018 у справі № 813/901/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання призначити виплату пенсії за віком відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 25 травня 2023 року