Справа № 420/12048/22
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/12048/22

Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса.

Повний текст судового рішення складений 08.03.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлева О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року та апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2022р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 18.02.2022р. №65 щодо притягнення її до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної державі матеріальної шкоди на суму 137872,71грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача протиправно притягнуто до матеріальної відповідальності, оскільки вона не заподіювала пряму дійсну шкоду в результаті наявної протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків та наявності взаємозв`язку між її діями та заподіяною шкодою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.03.2023р. позов задоволений, оскільки матеріали службового розслідування не містять відомостей, які свідчать про заподіяння позивачем шкоди військовій частині НОМЕР_1 .

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2023р. стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500грн.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, сторони у справі подали апеляційні скарги в яких просять: позивач - скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про стягнення судових витрат у розмірі 20000грн.; відповідач - скасувати рішення суду та додаткове рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2021р. №20-РС укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на три роки, прийнято на військову службу та призначено солдата запасу ОСОБА_1 , радіотелефоністом радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 . /т.1 а.с.28/

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2021р. №138 матроса ОСОБА_1 , радіотелефоніста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника їдальні взводу забезпечення роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . /а.с.9/

Наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.02.2022р. №8-РС матроса ОСОБА_1 , радіотелефоніста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду механіка групи передавальних радіопристроїв відділення радіозв`язку інформаційно-телекомукаційного вузла 68 об`єднаного інформаційно-телекомукаційного вузла. /т.1 а.с.34/

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2022р. №34 виключено ОСОБА_1 , радіотелефоніста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , із списків особового складу. Встановлено, що ОСОБА_1 справи та посаду здала. /т.1 а.с.33/

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.01.2022 №6, відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 21.11.2017р. №608, призначено службове розслідування за фактом виявлення нестачі під час прийому-передачі справ та посади начальника їдальні військової частини НОМЕР_1 . /т.1 а.с.113/

Актом службового розслідування, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 18.02.2022р. рекомендовано, відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», матроса ОСОБА_1 , рідіотелефоніста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , притягнути до повної матеріальної відповідальності у розмірі 137872,71грн. /т.1 а.с.117-128/

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.02.2022р. №66, відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», матроса ОСОБА_1 , рідіотелефоніста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 137872,71грн.

Не погоджуючись з наказом про притягнення до повної матеріальної відповідальності, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Процедура проведення службового розслідування деталізована у нормах Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017р. №608 (надалі - Порядок №608).

За визначенням п.2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (п.7 Порядку № 608).

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Розділом ІІІ Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування.

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (п.1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (п.3 розділу ІІІ Порядку № 608).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.01.2022 №6, відповідно до вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 21.11.2017р. №608, призначено службове розслідування за фактом виявлення нестачі під час прийому-передачі справ та посади начальника їдальні військової частини НОМЕР_1 . /т.1 а.с.113/

При цьому, підставою для прийняття вищезазначеного наказу слугувало встановлення факту нестачі під час прийому-передачі справ та посади начальника їдальні військової частини НОМЕР_1 , тобто, за наявності підстав, визначених Порядком №608.

Згідно п.1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до п.5 розділу V Порядку №608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Згідно п. 6 розділу V Порядку №608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Так, за наслідками проведення службового розслідування, призначеного наказом наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.01.2022р. №6, складено акт службового розслідування, який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 18.02.2022р. /т.1 а.с.117-128/

Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Водночас, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019р. №160-IX (надалі - Закон України №160-ІХ), статтею 8 якого також визначено порядок проведення відповідного службового розслідування.

Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч.2 ст.8 Закону України №160-ІХ).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч.3 ст.8 Закону України № 160-ІХ).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч.5 ст.8 Закону України №160-ІХ).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч.6 ст.8 Закону України №160-ІХ).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч.1 ст.8 Закону України № 160-ІХ).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України №160-IX разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

За приписами ч.3 ст.11 Закону України №160-IX командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному ст.10 цього Закону.

Так, відповідно до ст.9 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Згідно з ст.11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Отже, обов`язок збереження ввіреного військового майна витікає із прямої норми закону, а відтак, об`єктивно не може бути невідомий військовослужбовцю.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як передбачено ст.ст.26, ст.27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до п.4 ст.1 Закону України №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пунктом 5 ст.1 Закону України №160-ІХ передбачено, що прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених ст.9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України №160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 Закону України №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди

Отже, на виконання вищезазначених вимог закону та з метою реалізації акту службового розслідування від 18.02.20222, командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видано наказ від 18.02.2022р. №66, яким матроса ОСОБА_1 , рідіотелефоніста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 137872,71грн. /т.1 а.с.129-130/

Службовим розслідуванням встановлено, що неналежне виконання матросом ОСОБА_1 службових обов`язків на посаді начальника їдальні військової частини НОМЕР_1 призвело до нестачі та завдання шкоди державі майна квартирно-експлуатаційної служби та продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , облікованого за їдальнею військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 137872,71грн. /т.1 а.с.124/

Згідно ч.3 та ч.6 ст.63 Статуту внутрішньої служби при прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт.

Акт складається і підписується особою, яка приймає, та особою, яка здає посаду, а також начальниками служб військової частини, головою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акта додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби).

Відповідно до ч.2 ст.64 Статуту внутрішньої служби закінчення прийняття(здавання) посади вважається дата затвердження старшим командиром (начальником) відповідного акту.

Основи організації та ведення військового (корабельного) господарства, права та обов`язки посадових осіб військової частини(корабля) та з`єднання, пов`язані з веденням військового (корабельного) господарства порядок планування та здійснення контролю господарської діяльності, порядок організації матеріально-технічного, квартирно-експлуатаційного, фінансового та іншого забезпечення, порядок приймання і здачі посади та облікової документації особами, на яких покладено ведення військового (корабельного) господарства, порядок створення військового господарства при формуванні військової частини (з`єднання), порядок вирішення інших питань щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства визначено Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України (надалі Положення), затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 16.07.1997р. №300 (надалі Положення №300).

Пунктом 7 Положення №300 передбачено обов`язкове проведення позапланової інвентаризації військового майна у разі приймання (здачі) посади матеріально-відповідальними особами.

Відповідно п. 9.1.7. Положення №300, приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством, оформлюється актом (додаток № 8).

Як вбачається з змісту зразку акту, що міститься у Додатку №8 до Положення акт складається членами комісії та особою, яка передає посаду та особою, яка приймає посаду з посиланням на розпорядження (наказ) номер та дату на підставі якого проводиться передача посади.

До Акту додаються відомості наявності і якісного стану матеріальних засобів з указанням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення того, хто здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків.

У тих випадках, коли той, хто здає, або заново призначений начальник має по окремих статтях акту заперечення, він викладає їх у письмовій формі в акті під час його підписання.

Вищий начальник при затвердженні акту про приймання та здавання справ і посади зобов`язаний розглянути заперечення. При необхідності, для виявлення дійсного стану речей і розбору заперечень того, хто здає (приймає) справи і посаду, розпорядженням командира частини (з`єднання) призначається службове розслідування, яке повинно бути закінчено в двотижневий строк.

Так, за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2021р. №138 матроса ОСОБА_1 , радіотелефоніста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника їдальні взводу забезпечення роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яка з 30.06.2021р. справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків. /а.с.9/

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що матеріали службового розслідування не містять даних щодо особи, яка була матеріально-відповідальною особою - начальником їдальні військової частини НОМЕР_1 до липня 2021р., так само не містять вони відомостей щодо наявності акту передачі майна попередньою матеріально-відповідальною особою - начальником їдальні військової частини НОМЕР_1 при звільненні його з займаної посади чи створення комісії з проведення інвентаризації майна

Як вбачається з матеріалів справи, станом на листопад 2020р. начальником їдальні військової частини НОМЕР_1 був старший матрос ОСОБА_2 , однак, відповідачем не надано акту інвентаризації майна під час здачі посади даною особою. /т.1 а.с.213-214, а.с.216-219/

Таким чином, позивача призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2021р. №138 на посаду начальника їдальні військової частини НОМЕР_1 , без передачі майна та матеріальної відповідальності за нього.

Відповідно до п.3.2.4 Положення №300 начальник продовольчої служби частини, відповідає, зокрема, за забезпечення частини продовольством та майном служби.

Начальник продовольчої служби частини повинен, зокрема, керувати роботою їдалень, продовольчих складів та підсобними господарствами, а також слідкувати за справним станом та правильною експлуатацією технічних засобів, призначених для готування та транспортування їжі у польових умовах, технологічного та холодильного устаткування, столово-кухонного посуду та іншого майна продовольчої служби; не менше одного разу на місяць перевіряти наявність і якість продовольства та майна на складі частини; перевіряти не менше одного разу на місяць наявність та стан столово-кухонного посуду, інвентарю, устаткування їдальні та спецодягу.

Відповідно до п.3.2.34. Положення №300 начальник їдальні частини відповідає: за своєчасне та доброякісне приготування їжі, зберігання та повноту доведення до особового складу продуктів, установлених нормами; за правильну експлуатацію та зберігання технологічного і холодильного устаткування, інвентарю та столово-кухонного посуду; за дотримання санітарно- гігієнічних вимог при обробці продуктів, приготуванні, роздаванні та зберіганні їжі, митті посуду; за спеціальну підготовку кухарів та інших працівників їдальні і виконання ними правил особистої гігієни; за утримання їдальні та прилеглої до неї території у зразковому стані.

Начальник їдальні частини підпорядкований начальнику продовольчої служби частини, а з питань бойової, гуманітарної підготовки, виконання розпорядку дня та внутрішнього порядку - командиру взводу тилового забезпечення частини.

Отже, начальник продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , якому підпорядковується начальник їдальні військової частини НОМЕР_1 , повинен був вживати належних заходів щодо утримання продовольства та майна служби, та здійснювати належний контроль за організацією та контролем ведення обліку матеріальних цінностей у підпорядкованих йому службах, зокрема їдальні військової частини НОМЕР_1 .

Згідно п.9.1.10. Положення №300 безпосередні начальники несуть відповідальність за організацію і якісне проведення приймання та здавання справ і посади підпорядкованими їм посадовими особами.

Як вбачається пояснень начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 (п.3.7. акту службового розслідування) він в липні 2021р. знаходився у відрядженні і не зміг проконтролювати передачу посади матросу ОСОБА_1 , яка не вважала за потрібне взяти участь у відпрацюванні акту приймання-передачі посади та матеріальних цінностей.

Тобто, начальник продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 фактично підтвердив відсутність акту прийому-передачі майна їдальні при призначенні на посаду матроса ОСОБА_1 .

Як вбачається з акту інвентаризації майна продовольчої служби вх№4838/225 від 22.12.2021р., в період з 30.08.2021р. по 14.12.2021р. проведена перевірка матеріальних засобів продовольчої служби та виявлено нестачу у їдальні на загальну суму 80901грн.89коп. та у інвентаризаційному описі запасів їдальні станом на 01.01.2022р. матеріально-відповідальною особою - начальником їдальні зазначено ОСОБА_4 /т.1 а.с.223-224/

Так, у поясненнях старший сержант ОСОБА_4 зазначив проте, що в період з 29.12.2021р. по 05.01.2022р. був здійснений односторонній прийом посади начальника їдальні військової частини НОМЕР_1 та книга обліку ведення матеріальних засобів (додаток 13) та книга контролю перевірки посадовими особами під час прийому представлені не були та фактично були відсутні.

Водночас, як доречно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів наявності та передачі вищезазначених книг позивачу під час прийняття посади начальника їдальні згідно наказу від 30.06.2021р. №138.

Крім того, матеріали справи не містять жодного наказу щодо звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки начальника їдальні перед переведенням на службу до іншої частини, або наказу про передачу посади та справ начальника їдальні від неї до старшого сержанта ОСОБА_4 .

Механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна визначено Інструкцією з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України 17.08.2017 №440. (надалі - Інструкція №440).

Так, відповідно до розділу XIX Інструкції №440, у службі військової частини, корабля, судна забезпечення, які ведуть своє господарство, облік продовольства ведеться в книзі обліку військового майна (склад, підрозділ), а облік техніки і майна продовольчої служби - у книзі обліку військового майна (служба забезпечення). У центрі забезпечення (ВМБ) облік продовольства, техніки і майна продовольчої служби ведеться у книзі обліку військового майна (служба забезпечення).

Відповідно до п.16 розділу XIX Інструкції №440 облік посуду, обладнання та інвентарю продовольчої служби за датою їх видачі військовим частинам в експлуатацію у відповідній службі забезпечення органу військового управління ведеться у книзі обліку посуду, обладнання та інвентарю (додаток 93).

Облік столово-кухонного посуду, обладнання, інвентарю та іншого майна продовольчої служби в їдальні військової частини столово-кухонного посуду, обладнання, інвентарю та іншого майна продовольчої служби в їдальні військової частини (на камбузі, у кают-компанії) ведеться в книзі обліку військового майна (склад, підрозділ).

Згідно п.10 розділу XXIII Інструкції №440, приймання військовими частинами меблів, казарменого інвентарю, пожежного обладнання та майна, отриманого зі складів КЕУ, КЕВ (КЕЧ), здійснюється за актами приймання-передачі основних засобів, які є підставою для поставлення зазначеного військового майна на облік у військовій частині.

Під час отримання меблів, казарменого інвентарю, пожежного обладнання та майна, які надійшли на склади квартирно-експлуатаційних органів за централізованими закупівлями, КЕУ, КЕВ (КЕЧ) видають приймальнику військової частини три примірники акта приймання- передачі основних засобів, які після оформлення у військовій частині протягом десяти днів з дня отримання майна повертаються до КЕУ, КЕВ (КЕЧ). Один примірник цього акту надсилається до Головного КЕУ Збройних Сил.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на посаді тимчасово виконуючого обов`язків начальника їдальні від квартирно-експлутаційної служби військової частини НОМЕР_1 у період з 30.06.2021р. по 05.01.2022р. не отримувала будь-якого майна.

За даних обставин висновок акту службового розслідування щодо завдання позивачем шкоди державі, в тому числі через порушення порядку здачі справ та посади начальника їдальні є необґрунтованим та не підтвердженим матеріалами службового розслідування, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо визнання протиправним та скасування наказу від 18.02.2022р. №65 щодо притягнення матроса ОСОБА_1 , радіотелефоніста радіо відділення інформаційно-телекомунікаційного вузла до повної матеріальної відповідальності у розмірі 137872,71грн.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.ч.3, 4, 5 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом укладено договір про надання адвокатських послуг від 12.08.2022р. №58 та додаток №1 до нього. /т.1 а.с.183-84/

Відповідно до чч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, відповідно до виконаних робіт складено звіт про надання адвокатських послуг від 10.03.2023р. з детальним описом виконаних робіт, з метою обрахування розміру витрат на правничу допомогу адвоката у формі гонорару, загальний розмір якого складає 20000грн. /т.1 а.с.84-86/

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, враховуючи надані стороною позивача докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, зміст і обсяг наданих матеріалів до суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтовану необхідність зменшення розміру таких витрат до 3500грн., з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Єщенко О.В. Яковлєв О.В.