Справа № 360/420/23
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 травня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/420/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо відмови здійснити перерахунок (донарахування) вихідної допомоги ОСОБА_1 при звільненні згідно з наказом № 340 о/с від 09.09.2022, виходячи з розрахунку 25% фактичного грошового забезпечення (з урахуванням усіх виплат та доплат, які позивач отримала після звільнення та за період проходження служби до 22.09.2022) за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням складових грошового забезпечення для обрахунку суми щомісячної додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області провести перерахунок (донарахування) та виплатити різницю розміру вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 згідно з наказом № 340 о/с від 09.09.2022, виходячи з розрахунку 25% фактичного грошового забезпечення (з урахуванням усіх виплат та доплат, які отримала позивач після звільнення та за період проходження служби до 22.09.2022) за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням складових грошового забезпечення щомісячної додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 (за реквізитами: IBAN: НОМЕР_1 , в АТ "Ощадбанк" (Луганська філія), МФО банку: 304665, РНОКПП отримувача: , одержувач платежу: ОСОБА_1 ), станом на день звільнення.

В обгрунтування позову зазначено, що на підставі наказу Головного Управління Національної поліції в Луганській області № 340 о/с від 09.09.2022, підполковника поліції ОСОБА_1 (0122027), заступника начальника відділу поліції начальника слідчого відділу Сватівського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Луганській області, звільнено зі служби, відповідно до ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», з 22.09.2022, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 10 місяць 18 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 06 років 07 місяців 28 днів, страховий стаж 07 років 06 місяців 24 дні, загальний трудовий стаж: 26 років 05 місяців 12 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає: 18 років, з виплатою компенсації за невикористану у році звільнення відпустку у кількості 25 діб, встановивши відсоток премії за вересень 2022 року 71,086 %.

ОСОБА_1 зазначає, що приблизно 17 грудня 2022 року, у неї з`явилися сумніви, що після звільнення зі служби їй невірно була нарахована та виплачена сума одноразової грошової допомоги при звільненні. У зв`язку з цим, вона 19.12.2022, 27.12.2022 та 15.02.2023 спрямувала до Головного управління Національної поліції в Луганській області заяви, у яких просила здійснити на підставі наказу МВС України №260 від 16.04.2016 перерахунок одноразової грошової допомоги з урахуванням усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення тощо).

23.02.2023 позивач отримала копії відповідей (вих.25/111/22-2023 від 11.01.2023, вих.37/111/22-2023 від 17.01.2023, вих.38/111/22-2023 від 17.01.2023, вих.353/111/11/05-2023 від 21.02.2023, вих.355/111/11/05-2023 від 21.02.2023), у яких зазначено, що в переліку складових грошового забезпечення, з якої нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, індексація не зазначена, а тому підстави для включення її в розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні відсутні. Також було зазначено, що до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції України були враховано такі складові: посадовий оклад 3250 грн; оклад за спеціальним званням «підполковник поліції» - 2200 грн; надбавка за стаж служби в поліції 35% - 1907,50 грн; специфічні умови проходження служби 75% - 5518,13 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 487,50 грн; премія 71,086% - 9499,31 грн. Разом нараховано: 22862,44 грн.* 18 років* 25% (ст.77 ч.1 п.7) =102880,98 грн.

Позивач зазачає, що в жовтні 2022 року вона отримала суму одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 102880,98 грн.

На думку ОСОБА_1 , до складової одноразової грошової допомоги при звільненні повинні були бути включені: посадовий оклад 3250 грн; оклад за спеціальним званням «підполковник поліції» - 2200 грн; надбавка за стаж служби в поліції 35% - 1907,50 грн; специфічні умови проходження служби 75% - 5518,13 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 487,50 грн; премія 71,086% - 9499,31 грн; щомісячні додаткові види грошового забезпечення: щомісячна додаткова винагорода 9000,00 грн + 22000,00 грн = 31000,00 грн; індексація - 2563,60 грн.

Ухвалою суду від 01.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом п`яти календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання уточненої позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог статті 160, 161 КАС України, з урахуванням висновків суду.

Ухвалою суду від 08.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.05.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якого зазначено таке.

Як вбачається із предмету позову, ОСОБА_1 просить суд донараховати вже виплачену одноразову грошову допомогу при звільненні, яка передбачена Законом України № 2262. Підставою позову зазначена незгода позивача з порядком розрахунку розміру одноразової грошової допомоги, яка була вже виплачена позивачу. Таким чином, спір між позивачем та відповідачем виник не з приводу права на отримання або строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, а з приводу її розміру та порядку розрахунку.

При цьому, згідно правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 11 лютого 2021 року в справі № 240/4840/20, вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.

Верховним Судом також неодноразово в своїх рішеннях зазначалось, що одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення (наприклад, постанови від 27 серпня 2020 року в справі № 804/871/16, від 13 лютого 2020 року в справі №809/698/16). Тобто, виплата такої допомоги не пов`язана з виконанням працівником роботи, тому вона (допомога) не є частиною заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою ст. 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

В свою чергу частиною 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому за пріоритетністю при розгляді справи, слід застосовувати строки, передбачені ч. 5 ст. 122 КАС України, ніж ст. 233 КЗпП України, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові від 11.02.2021 Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі № № 240/532/20 (адміністративне провадження № К/9901/14941/20).

Позивача наказом ГУНП в Луганській області від 09.09.2022 № 340 о/с на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) звільнено зі служби з 22.09.2022 з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 18 років.

28.10.2022 платіжним дорученням від 26.10.2022 № 2528, за списком № 448 позивачу перераховано одноразову грошову допомогу при звільненні на загальну суму 101337,73 грн.

30.12.2022 на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 , яка була належним чином зареєстрована за вх. 9642 (Р) з вимогою здійснення перерахунку вже виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідач звертає увагу суду на зміст зазначеної заяви, де позивач зазначає, що «після її звільнення зі служби, ОСОБА_1 була нарахована одноразова грошова допомога, однак під час нарахування не були враховані усі щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення)».

03.01.2023 на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 , яка була належним чином зареєстрована за вх. 48 (Р) з аналогічною вимогою здійснити перерахунок вже виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні, у якій позивач також зазначає, що під час нарахування одноразової грошової допомоги відповідачем не були враховані усі щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Таким чином, позивач, ще у грудні 2022 року була обізнана про порядок нарахування одноразової допомоги, яка їй була перерахована після звільнення.

В свою чергу відповідачем уважно було розглянуто зазначені заяви ОСОБА_1 та листом УФЗБО від 17.01.2023 № 37/111/22-2023 та листом УФЗБО від 17.01.2023 № 38/111/22-2023 надані відповіді у яких зазначено, що позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні із розрахунку: посадовий оклад - 3250,00 грн; оклад за спеціальним званням «підполковник поліції» - 2200,00 грн; надбавка за стаж служби в поліції 35 % - 1907,50 грн; специфічні умови проходження служби 75 % - 5518,13 грн, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15% -487,50 грн. премія 71,086 % - 9499,31 грн. Разом нараховано: 22862,44 грн х 18 років х 25 % = 102880,98 грн - 1,5% військового збору = 101337,73 грн. Підстави, щодо донарахування вже виплаченої одноразової допомоги позивачу відсутні.

Згідно «Реєстру використаних конвертів за січень 2023» лист УФЗБО від 17.01.2023 № 37/111/22-2023 та лист УФЗБО від 17.01.2023 № 38/111/22-2023 направлено позивачу 17.01.2023.

За таких умов, на думку відповідача, позивачем безпідставно пропущено строк звернення до суду з вимогою донараховати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні.

На підставі вищенаведеного, відповідач просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

Вирішуючи клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, надаючи правову оцінку викладеним в клопотанні обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2263) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Стаття 9 Закону №2263 передбачає порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України, у редакції від 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Оскільки позовна заява містить вимоги про нарахування та виплату грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 9 Закону №2263, з урахуванням індексації, а також додаткової щомісячної винагороди слід керуватися, в тому числі, положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України.

Згідно з пунктом 1 Глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суд зазначає, що відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з 12 березня на усій території України карантин.

Станом на дату звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом та на дату постановлення даної ухвали карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не завершено.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини вже звертав увагу на те, що «застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007)».

З огляду на це, в контексті обставин справи, суди повинні звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Гарантії, пов`язані із реалізацією права на справедливий суд, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до суду (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.11.2001).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів КАС від 29.09.2022 за №500/1912/22: важливість захисту права на доступ до суду також підкреслюється тим, що вказане питання включено до Стратегії розвитку системи правосуддя та конституційного судочинства на 2021 - 2023 роки, затвердженою Указом Президента України від 11 червня 2021 року № 231/2021, в якій зазначено, що перешкоди в доступі до суду віднесено до основних проблем у сфері правосуддя. З огляду на вищезазначене, Суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вищевикладеного, відсутні законодавчо визначені обмеження відносно строків звернення до суду осіб, які проходили публічну службу, стосовно питання стягнення одноразової грошової допомоги з урахуванням індексації грошового забезпечення, а також додаткової щомісячної винагороди.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне застосувати частину другу статті 233 КЗпП України по цій справі, тобто позивач на момент звернення до суду не обмежена строком звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Тому в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 121, 122, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К.Є. Петросян