Справа № 560/6771/23
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6771/23
РІШЕННЯ

іменем України

26 травня 2023 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом Хмельницького обласного центру зайнятості до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області щодо повернення Хмельницькому обласному центру зайнятості наказу Господарського суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року по справі №924/177/22;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області прийняти до виконання наказ Господарського суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року по справі №924/177/22.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що за результатами розгляду заяви центру зайнятості відповідач повернув вищезазначений наказ без виконання, обґрунтувавши тим, що боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не має відкритих рахунків в органах казначейства.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки боржник є державним органом, а відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

З урахуванням наведеного вважає, що відповідач безпідставно не виконує рішення суду, підстави для повернення виконавчого документу відсутні, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 05.05.2023 у задоволенні заяви представника Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області від 04.05.2023 про розгляд справи №560/6771/23 в судовому засіданні з викликом сторін - відмовлено.

Ухвалою суду від 17.05.2023 у задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про залучення третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - відмовлено.

Відповідач у відзиві просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує на те, що стягувач (позивач) є державною організацією (установою, закладом), а тому з урахуванням положень частини 2 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" дія цього Закону не поширюється на спірні правовідносини під час виконання даного судового рішення.

Також боржник за вищевказаним виконавчим документом - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не зареєстрований в органах казначейства, тобто відсутні відкриті рахунки, на яких обліковуються кошти пенсійного органу, зазначена обставина виключає можливість безспірного списання коштів на виконання згаданого наказу суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

24 травня 2022 року рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/177/22 задоволено позов Хмельницького обласного центру зайнятості до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про стягнення 35825,08 грн майнової шкоди та 2481,00 грн судових витрат.

05 жовтня 2022 року Господарським судом Хмельницької області видано наказ про примусове виконання вказаного рішення суду.

13 березня 2023 року Хмельницький обласний центр зайнятості звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області із заявою від 09.03.2023 року про примусове виконання вказаного наказу.

За результатами розгляду цієї заяви відповідач повернув наказ без виконання. Повернення наказу обґрунтовано тим, що боржник - Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області не має відкритих рахунків в органах казначейства Хмельницької області.

Також зазначено Хмельницький обласний центр зайнятості, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є державною організацією (установою, закладом), а тому у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення безспірного списання коштів по справі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою".

Позивач, вважаючи протиправними зазначені дії відповідача щодо повернення наказу без виконання, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону є виконавчими документами, на підставі яких підлягають примусовому виконанню рішення.

Відповідно до частин 1-3 ст. 6 Закону України №1404-VIII у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання регулює закон України від 05 червня 2012 року №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон України №4901-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Частиною 2 статті 2 Закон України №4901-VI передбачено, що дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу визначені статтею 3 Закону України №4901-VI.

Зокрема, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження, із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Отже, обчислення строку для оцінки своєчасності перерахування стягувачу коштів розпочинається з дати отримання необхідних документів та відомостей центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, вказана стаття Закону передбачає, що джерелом такого фінансування є рахунки боржника - конкретного державного органу.

Держказначейство не є органом примусового виконання судових рішень і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а є встановленою Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень особою на здійснення гарантованого державою забезпечення виконання рішень суду" способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Отже, спори, що виникають під час виконання центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, судових рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 червня 2018 року у справі №916/1227/16 (провадження №12-105гс18) та від 27 лютого 2019 року у справі № 913/356/15 (провадження №12-5гс19), Верховного Суду у постанові від 10.02.2021 справа №200/7261/13-ц.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845.

Згідно з п. 38 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Тобто, безпосередні дії зі списання коштів виконує саме казначейство.

У пункті 2 Порядку №845 вказані визначення основних понять, що вживають в ньому.

Безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України Про виконавче провадження.

Згідно з п.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Тобто, саме вказаним порядком передбачені окремі функції органів казначейства для виконання рішень про стягнення коштів.

Відповідно до п. 4 Порядку №845 органи казначейства: 1) забезпечують у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку. Після виконання у повному обсязі виконавчого документа суду або іншого органу (посадової особи) такий документ повертається до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав з відміткою про його виконання; 2) вживають заходів до виконання виконавчих документів; 3) розглядають письмові звернення (вимоги) щодо виконання виконавчих документів осіб, які беруть участь у справі, державних виконавців, а також прокурорів - учасників виконавчого провадження.

Отже, на відповідача покладений обов`язок вживати заходи до виконання виконавчих документів.

Згідно з абзацами 1-5 п. 6 Порядку №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Згідно з п. 8 Порядку №845 органи казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: 1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; 2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Відповідно до п. 15 Порядку №845 дії органів казначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до казначейства або суду.

Згідно з п. 9 Порядку №845 орган казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли:

1) виконавчий документ: не підлягає виконанню органом казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України Про виконавче провадження;

2) судове рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень;

4) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

5) стягувач узгодив відсутність зазначеної у виконавчому документі суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість;

6) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

7) суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу казначейства;

10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою;

11) наявні інші передбачені законом випадки.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач листом від 15.03.2023 повернув позивачу наказ Господарського суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року №924/177/22, оскільки боржник - Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області не має відкритих рахунків в органах казначейства Хмельницької області.

Відповідач не заперечує, що боржник Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є органом державної влади, однак не надав доказів відсутності відкритих рахунків боржника в органах казначейства Хмельницької області.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач безпідставно застосував підпункт 3 пункту 9 Порядку №845, повертаючи позивачу наказ без виконання, оскільки даний підпункт пункту 9 Порядку не надає органу казначейства можливості повернути виконавчий документ стягувачу з підстав відсутності відкритих рахунків в органі казначейства у випадку виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Як зазначалося вище, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Положення про Державну казначейську службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення №215 казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Враховуючи положення статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та усталену судову практику Верховного Суду у постановах від 03.07.2018 у справі № 910/13057/16, від 16.04.2020 у справі № 804/5950/19, від 21.07.2021 у справі № 910/6471/19, від 09.12.2021 у справі № 280/1446/19, суд констатує, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не передбачено такого винятку щодо поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим чинним законодавством України.

У контексті зазначеного суд бере до уваги, що відповідно до підпункту 2 пункту 4, підпунктів 2 і 7 пункту 5 Порядку №845 органи казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку, і під час виконання виконавчих документів органи казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання, вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Суд також виходить з того, що застосування норм Порядку №845 та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у спосіб, який визначений відповідачем, створює ситуацію правової невизначеності, що суперечить принципу верховенства права, а також призводить до порушення однієї з основних засад судочинства (обов`язковість судових рішень) та міжнародних зобов`язань України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 зі справи "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 статті 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Проблема невиконання остаточних рішень проти держави розглядалась у пілотному рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява №40450/04), а також у низці інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що позивач є органом державної влади та стягувачем у виконавчому документі, а тому положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" на дані правовідносини не поширюються.

З приводу цього суд зазначає, що позивач відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є державною організацією (установою, закладом).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Суд, повернувшись до положень статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", наголошує, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

У відповідності до частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Проаналізувавши зміст наказу Господарського суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року №924/177/22, а саме строки пред`явлення даного виконавчого документу до виконання, суд дійшов висновку, що позивачу виданий даний наказ як юридичній особі, а не як органу державної влади, оскільки наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 27 вересня 2025 року, тобто може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років.

Поряд з цим, суд також вважає, помилковими покликання відповідача на частину 2 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", зважаючи на положення частини 1 цієї статті щодо гарантування виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є держаний орган (підприємство).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 21.07.2021 у справі №910/6471/19, які в силу ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом під час вирішення даної справи.

Відтак, у даних правовідносинах стягувач не є органом державної влади, а тому твердження відповідача про те, що дія Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не поширюється на ці правовідносини є помилковими, які не ґрунтуються на всіх обставинах справи.

З урахування вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно повернув позивачу без виконання наказ Господарського суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року №924/177/22 про примусове виконання рішення.

Інших підстав для повернення виконавчого документу стягувачу відповідач не навів.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не вчинив всіх необхідних дій, спрямованих на забезпечення виконання судового рішення.

Таким чином, дії відповідача щодо повернення Хмельницькому обласному центру зайнятості наказу Господарського суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року №924/177/22 про примусове виконання рішення без виконання є протиправними, з огляду на що відповідача слід зобов`язати прийняти до виконання даний наказ. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач у даних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, тому на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області щодо повернення Хмельницькому обласному центру зайнятості наказу Господарського суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року №924/177/22.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області прийняти до виконання наказ Господарського суду Хмельницької області від 05 жовтня 2022 року №924/177/22.

Стягнути на користь Хмельницького обласного центру зайнятості за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Хмельницький обласний центр зайнятості (пров. Шевченка, 10, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 03491381)
Відповідач:Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (вул. Свободи, 70, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 37971775)

Головуючий суддя Я.В. Драновський