Справа № 461/4073/23
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/4073/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

представника позивача Горбаня О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сохи О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі представника Редчиця Дмитра Ігоровича до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

ОСОБА_2 , який діє в інтересах Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, звернувся до суду з позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 . Відповідно до прохальної частини позовної заяви представник просить винести рішення про затримання з метою забезпечення примусового видворення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на шість місяців, для забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23.05.2023 року о 10.10 год., згідно протоколу №МЛВ 000072 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП, працівниками Яворівського відділу Головного управління ДМС України у Львівській області був виявлений та затриманий громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення МЛВ 002116 від 23.05.2023 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищив дозволений строк перебування у зв`язку із відсутністю коштів на виїзд з території України та не виконав рішення про примусове повернення від 07.09.2021 року, винесене Яворівським відділом ГУ ДМС у Львівській області.

23.05.2023 за рішенням ГУ ДМС у Львівській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поміщено до ПТПІ в рамках процедури адміністративного затримання строком на 72 години, задля підготовки матеріалів та адміністративного позову про затримання з метою забезпечення примусового видворення.

Згідно рішення про примусове повернення, вказаний іноземець, перевищив дозволений строк перебування на території України - більше 90 днів протягом 180 днів (а саме, нелегально перебував на території України з 13.12.2011 року згідно даних останнього штампу про продовження строків перебування в паспортному документі іноземця до 12.12.2011 року), чим порушив п. 2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ № 150 від 15.02.2012, а також проживання без документів на право проживання в Україні. Вказаний іноземний громадянин ухилився від виїзду з України, подальші відмітки про продовження терміну перебування на території держави в паспортному документі іноземця відсутні.

07.09.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповнена розписка, в якій зазначено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення у країну походження, під його особистий підпис. З вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення у примусовому порядку в разі ухилення від виїзду за межі території України у визначений термін відповідач ознайомлений, 2-й примірник рішення про примусове повернення отримав.

Рішення про примусове повернення було оскаржено ОСОБА_1 до Яворівського районного суду Львівської області, справа №944/5092/21. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 рішення Яворівського районного суду Львівської області у справі №944/5092/21 скасовано, та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Таким чином, рішення про примусове повернення ГУ ДМС у Львівській області від 07.09.2021 станом на день подачі позову є чинне, та не виконане відповідачем, що, згідно ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», є підставою для примусового видворення нелегального мігранта, а саме якщо іноземець не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Крім того, 30.01.2023 Галицьким районним судом м. Львова розглянуто справу №461/10144/21 за адміністративним позовом ГУ ДМС у Львівській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі України, якою адміністративний позов ГУ ДМС у Львівській області задоволено повністю. Вирішено примусово видворити громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

ОСОБА_1 , будучи громадянином рф, що підтверджується громадянським паспортом, порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців на території України, вчасно не продовживши строки свого перебування або не покинувши території України, перейшов у статус нелегального мігранта з 2011 року. Отже, даний іноземний громадянин перевищив дозволений строк свого перебування на території України більше 90 днів протягом 180 днів, чим порушив п. 2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 № 150.

Відповідач ухилився від виїзду з України, не вживав заходів щодо оформлення легального перебування на території України, із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не звертався, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

Відповідач нелегально перебуваючи на території України не має постійного місця проживання та місця праці, не має стабільного джерела доходів для свого існування. Відтак, існує ризик втечі громадянина російської федерації ОСОБА_1 та уникнення ним подальшого примусового видворення за межі території України.

У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 діючого паспортного документа, який дає право на виїзд з України та у зв`язку із існуванням ризику втечі іноземця, який тривалий період перебуває нелегально на території України, умисним невиконанням рішення про примусове повернення та ризиком уникнення ним подальшого примусового видворення, позивач просить суд прийняти рішення про затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на 6 (шість) місяців.

Беручи до уваги той факт, що відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності на території України та проживав без дозволів на право перебування на території держави, до органів та підрозділів міграційної служби із заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування або про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, своїми діями порушив вимоги ст. ст. 9, 16, 23, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивач вказує на підстави для прийняття рішення про затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства для забезпечення подальшого примусового видворення за межі території України.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Представник відповідача просила надати дозвіл на затримання на три місяці. Також представник просила врахувати факт народження відповідача у СРСР у м. Яворів, а також те, що він на даний час проживає у своїх родичів.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Дослідивши та оцінивши позовну заяву та докази по справі у їх сукупності, суд виходить з наступних доводів, міркувань та мотивів.

Суд встановив, що 23.05.2023 року о 10.10 год., згідно протоколу №МЛВ 000072 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП, працівниками Яворівського відділу Головного управління ДМС України у Львівській області був виявлений та затриманий громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України, а саме ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення МЛВ 002116 від 23.05.2023 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищив дозволений строк перебування у зв`язку із відсутністю коштів на виїзд з території України та не виконав рішення про примусове повернення від 07.09.2021 року, винесене Яворівським відділом ГУ ДМС у Львівській області.

23.05.2023 за рішенням ГУ ДМС у Львівській області Касіяна С. І. поміщено до ПТПІ в рамках процедури адміністративного затримання строком на 72 години, задля підготовки матеріалів та адміністративного позову про затримання з метою забезпечення примусового видворення.

З рішення про примусове повернення встановлено, що вказаний іноземець за час свого перебування на території України перевищив дозволений строк перебування на території України більше 90 днів протягом 180 днів (а саме, нелегально перебував на території України з 13.12.2011 року до 12.12.2011 року), чим порушив п. 2 Порядку продовження строку перебування та проживання або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ № 150 від 15.02.2012, а також проживання без документів на право проживання в Україні. Вказаний іноземний громадянин ухилився від виїзду з України, подальші відмітки про продовження терміну перебування на території держави у паспортному документі іноземця відсутні.

07.09.2021 року ОСОБА_1 , під його особистий підпис, заповнена розписка, у якій зазначено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення у країну походження. З вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення у примусовому порядку в разі ухилення від виїзду за межі території України у визначений термін відповідач ознайомлений, 2-й примірник рішення про примусове повернення отримав.

Рішення про примусове повернення ГУ ДМС у Львівській області від 07.09.2021 станом на день подачі позову є чинне та не виконане відповідачем добровільно.

Крім того, 30.01.2023 Галицьким районним судом м. Львова розглянуто справу №461/10144/21 за адміністративним позовом ГУ ДМС у Львівській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України, якою адміністративний позов ГУ ДМС у Львівській області задоволено повністю. Вирішено примусово видворити громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

ОСОБА_1 , будучи громадянином російської федерації, порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців на території України, вчасно не продовживши строки свого перебування або не покинув територію України, перейшов у статус нелегального мігранта з 2011 року, тобто перевищив дозволений строк свого перебування на території України більше 90 днів протягом 180 днів.

Фактично відповідач ухилився від виїзду з України, не вживав заходів щодо оформлення легального перебування на території України, із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не звертався, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

Даних про те, що відповідач нелегально перебуваючи на території України, має постійне місце праці, стабільні джерела доходів для свого існування, в ході судового розгляду не встановлено. Відтак, існує ризик втечі чи переховування ОСОБА_1 та уникнення ним подальшого примусового видворення за межі території України.

В судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є родичами (сестрами) відповідача. Вказані свідки не заперечили факт прибуття відповідача з території російської федерації, а також вказали, що на даний час відповідач проживає у м. Яворів у житлі родичів, матеріальну допомогу відповідачу надають рідні. Свідок ОСОБА_4 вказала, що відповідач немає в Україні офіційних джерел доходів, а також вказала що відповідач прибув до України понад 10 років тому.

Частиною 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Згідно положень ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до п.п. 2, 5 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон), нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 1 Закону Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», паспортний документ іноземця це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

У частині 3 статті 3 наведеного Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 1 статті 26 Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини 4 статті 30 наведеного Закону, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш, як на 18 місяців.

У відповідності до ч. 1, ч. 3 та ч. 4 ст. 30 зазначеного Закону, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Рішення про примусове видворення не приймається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

У процесі розгляду справи не встановлено даних про те, що відповідач визнаний біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Оцінюючи доводи представника відповідача та пояснення свідків щодо наявності у відповідача місця проживання, суд виходить з того, що наведена обставина не спростовує того факту, що відповідач тривалий час (з 2011 року) нелегально перебуває на території України і незважаючи на це знехтував своїм обов`язком щодо легалізації перебування на території держави. Більше того, починаючи з 2021 року, будучи повідомленим про порушення законодавства письмово, не вчинив жодних дій для усунення наведених порушень, звернувшись до міграційних органів лише після ініціювання судових процедур щодо нього. Отже, наведені пояснення свідків та доводи представника відповідача не свідчать про необґрунтованість позову.

Доводи представника відповідача про наявність паспортних та інших документів виданих СРСР спростовуються тим, що на даний час рішення про примусове видворення є чинним, а наведені обставини вже були предметом судової оцінки.

Отже, фактично відповідач добровільно вступив у громадянство російської федерації, знехтував законодавством України яке визначає порядок перебування іноземців і лише після початку судових процедур вчиняє дії щодо своєї легалізації. В свою чергу, затримання відповідача не перешкоджає його можливості подавати відповідні документи до міграційної служби.

Окремо, слід звернути увагу на тому, що свідки акцентують, серед іншого, увагу на стані здоров`я відповідача. Натомість, згідно пояснень самих свідків, відповідач проживає сам, тобто у разі раптового погіршення його стану існує високий ризик залишення його у небезпеці. У той же час, у Центрі для затриманих відповідач буде перебувати під наглядом, а даних про неможливість забезпечити йому надання там медичної допомоги не встановлено.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю у громадянина російської федерації ОСОБА_1 діючого паспортного документа, який дає право на виїзд з України та у зв`язку з існуванням ризику втечі іноземця, який тривалий період перебуває нелегально на території України, умисним невиконанням рішення про примусове повернення та ризиком уникненням подальшого примусового видворення, встановлено наявність законних підстав для ухвалення рішення про затримання відповідача, з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на 6 (шість) місяців.

Відтак, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 6, 14, 241-246, 289 КАС України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Затримати з метою забезпечення примусового видворення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на шість місяців, тобто до 22.11.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області

(79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11, , телефон 261-49-02, електронна пошта: );

представники позивача: Горбань Олександр Володимирович, Редчиць Дмитро Ігорович

(79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11, телефон НОМЕР_1 ,

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 );

відповідач: громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

місце перебування: Волинське ПТПІ ДМС України,

АДРЕСА_1 ;

представник відповідача:

адвокат Соха Ольга Генадіївна (м. Львів, вул Келдиша, 10/6)

Повний текст рішення складено 26 травня 2023 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.