Справа № 520/9583/22
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 травня 2023 р.Справа № 520/9583/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 року по справі № 520/9583/22

за позовом Приватного підприємства "Трастнлак"

до Головного управління ДПС у Рівненській області

про визнання протиправними та скасування правових актів індивідуальної дії суб"єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 задоволено позов Приватного підприємства "Трастнлак" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування правових актів індивідуальної дії суб"єкта владних повноважень.

На зазначене рішення суду Головним управлінням ДПС у Рівненській області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 справу № 520/9583/22 витребувано з Харківського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Другого апеляційного адміністративного суду .

В рамках апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів. В обґрунтування клопотання зазначає, що необхідність звернення з клопотанням про відстрочення сплати судового збору зумовлено тимчасовою неможливістю сплатити судовий збір у зв`язку із тим, що кошторисні видатки на березень поточного року не профінансовано, але вони передбачені кошторисом на 2023 рік, який затверджено у встановленому законом порядку. Відстрочення судового збору не спричинить жодних втрат бюджету, оскільки судовий збір буде сплачений негайно після фінансування видатків ГУ ДПС у Рівненській області на 2023 рік. До клопотання додає виписку про залишок коштів від 01.03.2023р.

Колегія суддів розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору вважає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Проте, суд зазначає, що жодних належних обґрунтувань щодо неможливості сплати судового збору за подачу апеляційної скарги апелянт не наводить, жодних належних документів в обґрунтування клопотання не надає.

Доказів незадовільного майнового стану, що спричиняє неможливість сплати судового збору матеріали справи не містять.

Обмежене фінансування бюджетної установи не може бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України " Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Обґрунтувань наявності обставин, передбачених ст. 8 Закону України " Про судовий збір", заява апелянта не містить.

Колегія суддів зазначає, що апелянт, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому відсутність на рахунку контролюючого органу коштів для сплати судового збору не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності.

Будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору суб`єктом владних повноважень у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні до Закону України "Про судовий збір" та/або КАС України не внесено.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, Верховним Судом у постановах від 02.11.2018 року по справі № 810/3539/17, та від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17 та від 19.02.2019 року по справі № 820/2921/17.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7: „В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Надана апелянтом виписка про залишок коштів на рахунку за 01.03.2023 р. стосується наявності коштів лише на один конкретний день, а не всього періоду апеляційного оскарження та не на момент подання апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що жодних належних доказів в підтвердження скрутного матеріального становища в період з 06.02.2023 матеріали справи та апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні довідки казначейства (виписки по рахунках), з яких би вбачалось, що кошти спеціального фонду за КЕКВ 2800 для сплати судового збору в період з дати винесення рішення (06.02.2023 р.) були відсутні.

Вирішуючи клопотання про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, колегія суддів виходить з того, що Головне управління ДПС у Рівненській області не надало також доказів звернення до органів Казначейства із платіжним дорученням про сплату судового збору в цій справі, у проведенні платежу за яким було б відмовлено з огляду на відсутність відкритих асигнувань.

Звертаючись до суду з клопотанням про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, скаржник не довів, що його майновий стан унеможливлює сплату судового збору раніше, ніж після ухвалення судом рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2020 року по справі № 806/2321/16.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати слід відмовити.

Керуючись ст. 3, 73, 74, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Бартош Н.С.