Справа № 160/5785/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2023 року Справа № 160/5785/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/5785/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, -
УСТАНОВИВ:
23.03.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю " Промислова компанія "ДТЗ" звернулося через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Рівненської митниці, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару № UА204000/2022/000187/2 від 18.11.2022 року.
Ухвалою суду від 28.03.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 28.03.2023 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, Дніпровської митниці;
- рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UА204000/2022/000187/2 від 18.11.2022 року
- ЕМД, подану позивачем, разом із додатками;
- запит митниці щодо додаткових документів;
- листи позивача, разом із додатковими документами;
- відомості/інформацію що послугували підставою для відмови позивачу в прийнятті митної декларації та інші докази щодо суті спору.
13.04.2023 року відповідачем до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву. Долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
24.04.2023 позивачем через підсистему Електронний суд подано письмову відповідь на відзив відповідача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 26.05.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що ним було подано митну декларацію разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, при цьому відповідач відмовив позивачу у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів.
Позивач не погоджується із вказаним рішенням та вважає його протиправним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Від Рівненської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що оскаржуване рішення є правомірним та таким, що прийнято відповідно до вимог законодавства України, оскільки відповідачем встановлено в митній декларації та митних документах розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2019 року ТОВ «ПК «ДТЗ» (м.Дніпро) (Покупець) уклало з компанією «Fujian Boss Electrical Mashinery»Сo, LTD» (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № BOSS-1-2020 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
У подальшому компанією-продавцем відповідно до умов цього зовнішньоекономічного Контракту, Специфікацій №8 від 08.06.2022 року, №9 від
Зазначена товарна партія поставлялась на умовах FOB Fuzhou (CN) згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010».
Базис поставки FOB, визначений в Міжнародних торговельних правилах «Інкотермс 2010» покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.
Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Таким чином, складовими митної вартості товару є інвойсна вартість товару та вартість перевезення (фрахту) товару в порт призначення (до кордону України).
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю,
підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №BOSS-1-2020 від 22.10.2019 року; додатки (специфікації) до нього №8 від 08.06.2022 року, №9 від 15.06.2022, платіжне доручення №1217 від 11.07.2022р., рахунок-фактура № BS-L-0037-2022 від 20.07.2022 року; пакувальний лист від 20.07.2022 року; технічний опис товару.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлені електронні повідомлення, відповідно до яких виявлені начебто розбіжності у наданих документах, які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи начебто не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Листом вих. № 01/01-19/10 від 19.10.2022 року ТОВ «ПК «ДТЗ» додатково надало митниці: - прайс-лист виробника від 11.04.2022;комерційну пропозицію від 22.04.2022,коносамент Перевізника №BW22070023 від 06.08.2022 р., додаткову угоду №11 від 04.11.2022, платіжне доручення №1217. завірене установою банку, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
У ході консультацій, митницею додатково було направлено повідомлення такого змісту: «Митна вартість імпортованих товарів 1,2,5,7-11 не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом, у зв`язку з наявністю неточностей у поданих до митного оформлення документах. У Рівненської митниці відсутня цінова інформація про вартість ідентичних чи подібних товарів для застосування методів визначення митної вартості згідно положень статей 59 61 Митного кодексу України. У Рівненської митниці відсутня цінова інформація про вартість продажу (відчуження) ідентичних чи аналогічних товарів на митній території України для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 62 Митного кодексу України. У Рівненської митниці Держмитслужби відсутня цінова інформація про вартість товарів, наданої виробником товарів, що оцінюються, для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 63 Митного кодексу України.
Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо рівнів митної вартості товарів схожих за призначенням, технічними характеристиками, країною
виробництва, митне оформлення яких здійснено у попередні періоди за митними
деклараціями: Товар №1 МД від 21.10.2022 №UA100100/2022/040094 6,21usd/кг;
Товар №2 МД від 20.10.2022 №UA100320/2022/319114 6,23usd/кг; Товар №5 МД від 26.10.2022 №UA408020/2022/050079 2,36usd/кг; Товар №7 МД від 04.10.2022 №UA205170/2022/020429 3,77usd/кг; Товар №8 МД від 24.10.2022 №UA204020/2022/027334 6,71usd/кг; Товар №9 МД від 07.11.2022 №UA100060/2022/160179 8,07usd/кг; Товар №10 МД від 22.10.2022 №UA500020/2022/018522 6,25usd/кг; Товар №11 МД від 26.10.2022 №UA403040/2022/003875 8,02usd/кг; У разі наявності у декларанта цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень ст.ст. 59 64 Митного кодексу України, просимо повідомити для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару».
18.11.2022 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № UA204000/2022/000187/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих Товарів №№ 1, 2,7-11 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивач, ТОВ «ПК «ДТЗ» вважає, що зазначене вище рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цією позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій, четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами (стаття 57 МК України): основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.
Відповідно до статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів.
Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Згідно із статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.
Згідно із міжнародними правилами інтерпретації торгових визначень у сфері зовнішньої торгівлі Інкотермс, в редакції 2010 року, визначено умови поставки товару FOB («вільно на борту», ... назва порту відвантаження). Згідно із пунктом А4 умов поставки FOB, продавець зобов`язаний поставити товар або шляхом приміщення на борт судна, номінованого покупцем, в пункті навантаження, якщо такий є, зазначеному покупцем в пойменованому порту відвантаження, або шляхом забезпечення надання поставленого таким чином товару. В тому і в іншому випадку продавець зобов`язаний поставити товар в узгоджену дату або в узгоджений період відповідно до звичаїв порту. Пунктом А3 визначено, що у продавця немає обов`язку перед покупцем щодо укладення договору страхування. Згідно із пунктом А6 продавець зобов`язаний оплатити: всі стосуються товару витрати до моменту його поставки відповідно до пункту А4, за винятком витрат, оплачуваних покупцем, як це передбачено в пункті Б6; і якщо буде потрібно, витрати по виконанню митних формальностей, що підлягають оплаті при вивезенні товару, а також будь-які мита, податки та інші витрати, що сплачуються при вивезенні.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно матеріалів справи, оскаржуване рішення прийнято у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої Декларантом.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Згідно з частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення Декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Слід вказати, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих Декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що відповідачем було скориговано митну вартість товарів із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.
Встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, у графі 33, відповідач зазначає розбіжності, які на їх думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування, зокрема:
«І. Вартість імпортованих товарів 1,2,7-11 не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:
1) декларантом не подано всіх документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов та у строки, зазначені у ч. 2 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VІІ ГАТТ/СОТ від 1994 р.
2) подані до митного оформлення та додатково надані на вимогу митниці документи містять розбіжності і неточності:
Проте декларантом не надано жодних документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування транспортування вантажу.
2.3. Додатково наданий документ Прайс-лист від 11.04.2022 №б/н містить інформацію щодо асортименту товарів, якій відповідає асортименту згідно інвойсу від 20.07.2022 BS-L-0037-2022. Разом з тим, відповідно до відкритих джерел у мережі інтернет підприємство Fujian Boss Electrical Machinery Co., Ltd. є виробником більш широкого асортименту товарів.
ІІ. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо рівнів митної вартості товарів схожих за призначенням, технічними характеристиками, країною виробництва, митне оформлення яких здійснено у попередні періоди за митними деклараціями: Товар №1 МД від 21.10.2022 №UA100100/2022/040094 6,21usd/кг; Товар №2 МД від 20.10.2022 №UA100320/2022/319114 6,23usd/кг; Товар №5 МД від 26.10.2022 №UA408020/2022/050079 2,36usd/кг; Товар №7 МД від 04.10.2022, №UA205170/2022/020429 3,77usd/кг; Товар №8 МД від 24.10.2022 №UA204020/2022/027334 6,71usd/кг; Товар №9 МД від 07.11.2022 №UA100060/2022/160179 8,07usd/кг; Товар №10 МД від 22.10.2022 №UA500020/2022/018522 6,25usd/кг; Товар №11 МД від 26.10.2022 №UA403040/2022/003875 8,02usd/кг
Дослідивши докази по справі, суд зазначає про таке.
Щодо доводів відповідача про те, що декларантом не подано всіх документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов та у строки, зазначені у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ.
Так, відповідачем у спірному Рішенні зазначено, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею, за умови надання додаткових документів, згідно з переліком:
1.висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями;
2.виписку з бухгалтерської документації продавця щодо формування відпускної ціни товару на заявлених умовах поставки;
3.документи, що містять відомості про вартість додатково понесених витрат у зв`язку із транспортуванням товару (зокрема договори, укладені із третіми особами безпосередніми виконавцями робіт і послуг, передбачених Заявкою, рахунки, виставлені виконавцями Експедитору);
5.документи, які містять відомості щодо вартості експедиційних послуг при експедируванні транспортування вантажу;
6. каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, які містять інформацію щодо продукції, що виготовляється виробником.
7. копію митної декларації країни відправлення.
Згідно матеріалів справи, товариством відповідачу були надані наявні у нього зазначені вище документи на підтвердження заявленої митної вартості задекларованих товарів.
Так, для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №BOSS-1-2020 від 22.10.2019 року; додатки (специфікації) до нього №8 від 08.06.2022 року, №9 від 15.06.2022, платіжне доручення №1217 від 11.07.2022р., рахунок-фактура № BS-L-0037-2022 від 20.07.2022 року; пакувальний лист від 20.07.2022 року; технічний опис товару.
Оплата транспортних послуг фактично була здійснена 13.12.2022 року за платіжним дорученням №116, в зв`язку з чим надання банківського платіжного документа митниці під час митного офрмлення було не можливим.
У процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії на вимогу митниці товариством додатково були надані митниці документи, (додатки до листа вих. №01/01-19/10 від 19.10.2022 року), зокрема: прайс-лист виробника від 11/04/2022р.; - комерційна пропозиція виробника від 22/04/2022р.; - платіжні доручення №1217, завірене установою банку коносамент №BW22070023 -додаткова угода №11 від 04/11/2022 року.
Щодо ненадання товариством відповідачу інших додаткових запитуваних документів, слід вказати про таке.
Так, зовнішньоекономічним Контрактом (п.3.4, 3.5) сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару.
Таким чином товариство, відповідно до умов Контракту, не уповноважено вимагати від іншої сторони документи, не передбачені його умовами.
Враховуючи наведене, відповідач дійшов передчасних висновків щодо ненадання товариством всіх наявних у них документів задля підтвердження митної вартості товару.
Отже, митницею фактично зазначено про ненадання документів, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування транспортування вантажу, що за висновками Митниці свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень додаткових витрат.
Саме у зв`язку із такою невідповідністю Митницею сформована вимога про надання додаткових документів, у якій зазначено про необхідність подання:
висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями;
морський коносамент, передбачений Пунктом 3 контракту від 22.10.2019 №Boss-1-2020;
виписку з бухгалтерської документації продавця щодо формування відпускної ціни товару на заявлених умовах поставки;
документи, що містять відомості про вартість додатково понесених витрат у зв`язку із транспортуванням товару (зокрема договори, укладені із третіми особами безпосередніми виконавцями робіт і послуг, передбачених Заявкою, рахунки, виставлені виконавцями Експедитору);
документи, які містять відомості щодо вартості експедиційних послуг при експедируванні транспортування вантажу;
каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, які містять;
інформацію щодо продукції, що виготовляється виробником; копію митної декларації країни відправлення.
Суд зазначає, що самостійною підставою коригування митної вартості зазначено неподання Декларантом всіх документів, витребуваних Митницею, згідно з переліком та відповідно до умов та у встановлені строки.
Поряд із цим, підставою запиту додаткових документів визначено саме відсутність числових значень експедиторської винагороди за експедирування транспортування вантажу.
Вказана підстава також визначена у якості обґрунтування неможливості застосування визначеної Декларантом за основним методом митної вартості.
Слід зазначити про те, що витребування інших документів щодо обчислення складових митної вартості товарів поза виявленим сумнівом є понадмірним.
Так, 01.03.2022 року між Перевізником та Замовником була укладена додакова угода №9 відповідно до якої сторонами були змінені положення пункту 1.1 договору .
У новій редакції пункту Відповідно до цього Договору на час дії воєнного стану в Україні, Виконавець зобов`язується здійснити перевезення (фрахт) та наземну доставку до території України зовнішньоторговельних вантажів за маршрутами та інструкціями зазначеним Замовником, за взаємно затвердженими умовами та тарифами. У разі потреби та на прохання Замовника Виконавець зобов`язується надати в користування останньому обладнання для перевезення вантажів морським та наземним транспортом.
Таким чином укладений договір, з урахуванням внесених змін, несе ознаки договору мультимодального перевезення, тобто перевезення вантажу різними видами транспорту за одним договором.
Таким чином, доводи Митниці щодо відсутності документів на підтвердження числових значень експедиторської винагороди за експедирування транспортування вантажу, як підстави для витребовування додаткових документів та прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими.
Зазначення Митницею, у якості підстави для прийняття оскаржуваного рішення, про виробництво поставником (продавцем) набагато ширшого асортименту продукції у порівнянні із наданим Декларантом прайс-листом від 06.04.2022, суд вважає помилковим, оскільки первісно підстави для витребування таких документів були відсутніми, крім того вимоги до прайс-листів законодавчо не унормовані.
Таким чином, у сукупності встановлених обставин, є обґрунтованими доводи позивача щодо неправомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення», за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.
Відповідно ст. 12 цього ж Закону, розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.
Також у рахунку зазначена вартість залізничної доставки вантажу, з урахуванням перевантаження за маршрутом: Гданськ, Польща Клевань, Україна в сумі 2 000,00 дол. США за одиницю та загальна сума 2 000,00 дол. США. Аналогічні відомості містяться у наданих товариством митниці - Заявці на перевезення №1/107 від 01.07.2022 року, довідці про транспортні витрати від 13.10.2022 року та акті виконаних робіт від 29.09.2022 року.
Саме вказані транспорті витрати первісно включені у повному обсязі у митну вартість товарів, що підтверджується декларацією митної вартості до спірної ЕМД.
Таким чином, доводи відповідача щодо відсутності документів на підтвердження числових значень експедиторської винагороди за експедирування транспортування вантажу, як підстави для витребовування додаткових документів та прийняття оскаржуваного рішення, є неналежними.
Таким чином на день декларування товару, з урахуванням додаткової угоди термін оплати було продовжено, оплата не здійснювалась, надання платіжного доручення було не можливе. Оплата транспортних послуг фактично була здійснена 13.12.2022 року за платіжним дорученням №116.
Відповідно до ст. 2 Закону «Про зовнішньоекономічну діяльність»(№959) суб`єкти господарської діяльності України та іноземні суб`єкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються принципом
свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у праві суб`єктів
зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України, а також принципом верховенства закону, що полягає у регулюванні ЗЕД тільки законами України та забороні застосування підзаконних актів та актів місцевих органів управління, що у будь-який спосіб створюють для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності умови менш сприятливі, ніж ті, які встановлені законами України.
Відповідно до ст. 6 Закону № 959 суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Додаткова угода не протирічить положенням діючого законодавства України.
Доводи митниці про те, що Додатково наданий документ Прайс-лист від
11.04.2022 року №б/н містить інформацію щодо асортименту товарів, якій відповідає асортименту згідно інвойсу від 20.07.2022 BS-L-0037-2022.
Так, відповідно до відкритих джерел у мережі інтернет підприємство Fujian Boss Electrical Machinery Co., Ltd. є виробником більш широкого асортименту товарів також є неналежними виходячи з того, що прайс-лист та комерційна пропозиція є документами довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми для них.
Згідно загальноприйнятої, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема,інформації щодо умов оплати, торгової марки чи технічних характеристик товарів, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Відомості, зазначені у прайс-листі знайшли своє підтвердження у первинних документах Специфікації та інвойсі.
Комерційна пропозиція та прайс-лист по своїй суті виступають пропозицією Продавця потенційному покупцю придбання товарів за пропонованими продавцем цінами. Такі пропозиції у формі прайс-листа та комерційної пропозиції можуть надаватись до укладання домовленостей на придбання товарів. Такі домовленості можуть оформлюватись як у формі Специфікації до контракту, як передбачено укладеним контрактом, так і у формі рахунку-фактури (інвойсу).
З наведеного вбачається, що надані товариством митниці прайс лист та комерційна пропозиція є додатковими документами, що належним чином підтверджують вартість товару, як складову заявленої товариством митної вартості задекларованої товарної партії.
Таким чином, у сукупності встановлених обставин, є обґрунтованими доводи позивача щодо передчасного прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Також, слід вказати, що приймаючи Рішення про коригування митної вартості товару, відповідач фактично виходив, з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості.
Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.
Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Отже, з аналізу матеріалів справи, судом встановлено, що Декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається Митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Декларантом включено до митної вартості товарів необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані Декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлені, наявність підстав для коригування митної вартості товару відповідачем не доведена.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідачем не було доведено належними доказами правомірність свого рішення.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару № UА204000/2022/000187/2 від 18.11.2022 року.
Стягнути з Рівненської митниці за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" судові витрати з оплати судового збору в сумі 2684,00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26.05.2023 року.

Суддя В.В. Ільков

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду

Помічник судді І.Ю. Сінченко

26.05.2023 р.

Рішення суду не набрало законної сили

станом на 26.05.2023 р.

Помічник судді І.Ю. Сінченко