Справа № 300/5067/22
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/5067/22 пров. № А/857/3690/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року, ухвалене суддею Тимощуком О.Л. у м. Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 300/5067/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в перерахунку пенсії, що полягає у відмові в зарахуванні до страхового стажу в 1,5-кратному розмірі періодів роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 05.12.1977 по 21.04.1979, з 10.07.1979 по 30.03.1981, з 03.11.1981 по 29.06.1983, з 16.07.1983 по 20.08.1985, з 27.08.1985 по 06.08.1987;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди з 05.12.1977 по 21.04.1979, з 10.07.1979 по 30.03.1981, з 03.11.1981 по 29.06.1983, з 16.07.1983 по 20.08.1985, з 27.08.1985 по 06.08.1987 у 1,5-кратному розмірі, починаючи з 01.09.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , що полягає у відмові в зарахуванні до страхового стажу в 1,5-кратному розмірі періодів роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 10.07.1979 по 30.03.1981 та з 03.11.1981 по 29.06.1983.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10.07.1979 по 30.03.1981, з 03.11.1981 по 29.06.1983 в 1,5-кратному розмірі, починаючи з 01.09.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що пільги, щодо зарахування стажу роботи позивачки в районах Крайньої Півночі один рік за півтора року, не поширюються на періоди роботи позивачки в районах Крайньої Півночі з 05.12.1977 року по 21.04.1979 року, з 16.07.1983 року по 20.08.1985 року та з 27.08.1985 року по 06.08.1987 року, оскільки позивачка в цей період працювала вахтовим методом. У іншій частині суд позов задовольнив.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржили відповідач та позивачка, подавши апеляційні скарги.

Позивачка в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову, скасувати та прийняти постанову про задоволення позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачка, хоча і працювала вахтово -експедиційним методом, проте весь період проживала на території Крайньої Півночі і не виїжджала за межі цієї території. Тому вважає, що має право на зарахування цих періодів роботи до трудового стажу в кратному розмірі.

Відповідач у апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачка не надала документів, які підтверджують право на пільгове обчислення стажу, зокрема, трудовий договір або довідки.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивачка з 10.09.2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком.

З метою отримання інформації щодо пенсійного забезпечення, представниця позивачки 14.07.2021 року звернулася із адвокатським запитом до відповідача щодо надання інформації про призначення позивачці пенсії за віком, зокрема, в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до них в 1,5 кратному розмірі.

У відповідь на вищезазначений запит, відповідач, листом від 19.07.2021 №0900-0202-8/25793, повідомив, що позивачка не надала письмового трудового договору або довідок, в яких підтверджуються роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами, а тому пенсія призначена відповідно до даних персоніфікованого обліку.

13.09.2021 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про нарахування та виплату пенсії з 10.09.2014 року, з урахуванням 1,5-кратного обчислення стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 05.12.1977 по 21.04.1979, з 10.07.1979 по 30.03.1981, з 03.11.1981 по 29.06.1983, з 16.07.1983 по 20.08.1985, з 27.08.1985 по 06.08.1987.

До заяви позивачка долучила: архівну довідку № Д-409 від 29.12.2016; наказ № 31-к від 02.03.1981; довідку ОАО Славнефть Мегтоннефтегаз від 14.12.2016 року № 36-05-Б-262; довідку ОАО Славнефть Мегтоннефтегаз від 14.12.2016 року № 36-05-Б-263; особову картку ф.Т.2 № 0643; довідку ПАТ Укрнафта від 06.12.2016 року № 10-2245; особову картку від 12.07.1983 року; довідку ПАТ «Укрнафта» від 21.11.2016 року № 19А-3688.

Листом від 28.09.2021 року № 7868-7522/Д-02/8-0900/21 відповідач повідомив позивачку про те, що позивачка до заяви про обчислення страхового стажу не надала документів на підтвердження періодів пільгового стажу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2022 року, якою скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду та визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не розгляду по суті заяви позивачки від 13.09.2021 року про перерахунок пенсії та зобов`язано відповідача розглянути заяву позивачки від 13.09.2021 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку № 22-1.

На виконання цього судового рішення відповідач розглянув повторно заяву позивачки та 05.07.2022 року прийняв рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачці.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Суд першої інстанції, на підставі записів трудової книжки та довідок встановив, що позивачка в період:

з 05.12.1977 по 21.04.1979 працювала на посаді нічної няні в Мегіонській середній школі № 2 Нижнєвартовського району, Тюменської області,

з 10.07.1979 по 30.03.1981 на посаді перукаря в Нижнєвартовському міськпобутуправлінні;

з 03.11.1981 по 29.06.1983 працювала на посаді обхідника теплових мереж 3 розряду цеху теплопостачання та теплових мереж НГДУ Мегіоннєфть;

з 16.07.1983 по 20.08.1985 працювала на посаді розподільника робіт 3 розряду в СУМР Івано-Франківського УБР з місцем роботи та проживання Західний Сибір, Західно-Сибірський нафтовий комплекс об`єднання Нижнєвартовскнєфтєгаз;

з 27.08.1985 по 06.08.1987 працювала на посаді машиніста з прання спецодягу РММ Західного Сибіру у ВО Укрнєфть Долинського управління технологічного транспорту вахтово-експедиційним методом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

У пункті 2 Розділу І Інструкції № 530/П-28 зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у справі № 459/2778/16-а від 08 липня 2021 року.

Суд першої інстанції, відповідно до записів у трудовій книжці та поданих позивачкою довідок, встановив те, що з 10.07.1979 по 30.03.1981 позивачка працювала на посаді перукаря в Нижнєвартовському міськпобутуправлінні, а з 03.11.1981 по 29.06.1983 на посаді обхідника теплових мереж 3 розряду цеху теплопостачання та теплових мереж НГДУ Мегіоннєфть.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про наявність правових підстав для зарахування періоду роботи позивачки з 10.07.1979 по 30.03.1981 та з 03.11.1981 по 29.06.1983 до розрахунку стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.

Отже суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог, в частині вищевказаного періоду, тому рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Що стосується відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи позивачки з 05.12.1977 року по 21.04.1979 року, з 16.07.1983 року по 20.08.1985 року та з 27.08.1985 року по 06.08.1987 року із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців, то апеляційний суд зазначає наступне.

Суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні цих позовних вимог, виходив з того, що пільговий коефіцієнт обчислення трудового стажу - один рік за один рік і шість місяців не поширюється на вказаний вище період роботи позивачки у районах Крайньої Півночі, оскільки, позивачка в цей період працювала вахтово-експедиційним методом.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод організації робіт, затвердженого постановою Державного комітету Союзу РСР з праці і соціальних питань, Президії ВЦРПС та Міністерства охорони здоров`я Союзу РСР від 31 грудня 1987 року № 794/33-82 (далі Положення № 794/33-82), встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Відповідно до п.1.1 Положення № 794/33-82, вахтовий метод - це особлива форма організації робіт, заснована на використанні трудових ресурсів поза місцем їх постійного проживання за умови, коли не може бути забезпечено щоденне повернення працівників до місця постійного проживання. Робота організовується за спеціальним режимом праці, як правило, при сумованому обліку робочого часу, а міжвахтовий відпочинок надається у місцях постійного проживання.

Апеляційний суд встановив те, що з 16.07.1983 по 20.08.1985 позивачка працювала на посаді розподільника робіт 3 розряду в СУМР Івано-Франківського УБР з місцем роботи та проживання Західний Сибір, Західно-Сибірський нафтовий комплекс об`єднання Нижнєвартовскнєфтєгаз, а з 27.08.1985 по 06.08.1987 на посаді машиніста з прання спецодягу РММ Західного Сибіру у ВО Укрнєфть Долинського управління технологічного транспорту вахтово-експедиційним методом.

Згідно із довідками, що видані ПАТ «Укрнафта», позивачка у вказані періоди постійно проживала в м. Мегіон, в місцевості прирівняній до Крайньої Півночі.

Однак, чинне законодавство не пов`язує право на пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року із фактом проживання особи в районах Крайньої Півночі, а лише із фактом постійної роботи в цих районах.

Оскільки позивачка працювала вахтовим методом, то пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року на неї не поширюються.

Тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про пільгове зарахування трудового стажу позивачки за періоди роботи з 16.07.1983 по 20.08.1985 на посаді розподільника робіт 3 розряду в СУМР Івано-Франківського УБР з місцем роботи та проживання Західний Сибір, Західно-Сибірський нафтовий комплекс об`єднання Нижнєвартовскнєфтєгаз (працювала вахтовим методом) та з 27.08.1985 по 06.08.1987 на посаді машиніста з прання спецодягу РММ Західного Сибіру у ВО Укрнєфть Долинського управління технологічного транспорту в кратному розмірі.

Що стосується періоду роботи позивачки з 05.12.1977 по 21.04.1979 на посаді нічної няні в Мегіонській середній школі №2 Нижнєвартовського району, Тюменської області, то про цей період роботи є записи у трудовій книжці, а, отже, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції неправильно відмовив позивачці у задоволенні позовних вимог про зарахування цього періоду роботи у кратному розмірі через відсутність підтверджуючих документів.

Щодо способу захисту порушеного права.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд встановив, що позивачка просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05 липня 2022 року Про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_1 ).

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди з 05.12.1977 по 21.04.1979, з 10.07.1979 по 30.03.1981, з 03.11.1981 по 29.06.1983, з 16.07.1983 по 20.08.1985, з 27.08.1985 по 06.08.1987 у 1,5-кратному розмірі, починаючи з 01.09.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень є самостійним способом захисту (відновлення) порушеного права.

Зобов`язання вчинити певні дії, як спосіб захисту порушеного права, застосовується ж у випадку визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною.

Скасування рішення про відмову в призначенні пенсії створює ситуацію, за якої заява про призначення пенсії залишається не розглянутою, та вимагає розгляду з врахуванням висновків суду, що стали підставою для скасування цього рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що позивачка, звернувшись до суду, обрала спосіб захисту порушеного права, що не передбачений ч. 1 ст. 5 КАС України, а відтак, суд першої інстанції зобов`язаний був встановити, чи обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права, не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав позивачки, як це передбачено ч. 2 ст. 5 КАС України.

Однак, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обрав не вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки, визнавши протиправним рішення відповідача, не скасував це рішення.

Як наслідок, суд першої інстанції, за наявності чинного протиправного рішення щодо звернення позивачки, зобов`язав відповідача вчинити певні дії, щодо розгляду того ж звернення, не встановивши при цьому протиправної бездіяльності відповідача.

Вказані процесуальні порушення призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Апеляційний суд встановив, що відповідач не вірно обчислив стаж позивачки, який зараховується до страхового стажу на пільгових умовах, тому вважав, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05 липня 2022 року Про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_1 ) необхідно визнати протиправним та скасувати.

Таке рішення апеляційного суду є самостійною підставою для повторного розгляду заяви позивачки з врахуванням висновків суду та не потребує вказівки на відповідне зобов`язання відповідача.

Однак, враховуючи те, що позивачка вдруге звертається до суду за захистом прав, порушених під час розгляду заяви про перерахунок пенсії, у зв`язку із наявністю пільгового стажу, набутого в районах Крайньої Півночі, апеляційний суд вважає за необхідне, із застосуванням ч. 2 ст. 5 КАС України, обрати альтернативний спосіб захисту прав позивачки, для того, щоб судовий захист був ефективним.

Апеляційний суд встановив, що рішення, відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є протиправним, з мотивів помилкового обчислення пільгового страхового стажу.

Саме питання відмови в зарахуванні конкретних періодів роботи, у пільговому обчисленні, до страхового стажу позивачки, було спірним під час вирішення питання про перерахунок пенсії позивачки, та оскаржується позивачкою.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що вирішення питання, наявності права на перерахунок пенсії (підрахунку загального стажу) та часу з якого необхідно проводити перерахунок є прерогативою пенсійного органу. При цьому суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, визначати з якого часу необхідно проводити перерахунок, чи приймати рішення про перерахунок пенсії.

Так, як йшлося вище, права позивачки порушені тим, що під час розгляду заяви позивачки від 13.09.2021 року, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивачки, в кратному обчисленні, стаж роботи позивачки на посаді нічної няні в Мегіонській середній школі № 2 Нижнєвартовського району, Тюменської області, на посаді перукаря в Нижнєвартовському міськпобутуправлінні та на посаді обхідника теплових мереж 3 розряду цеху теплопостачання та теплових мереж НГДУ Мегіоннєфть, що призвело до неправильного підрахунку загальної тривалості стажу позивачки.

Періоди роботи позивачки на посаді розподільника робіт 3 розряду в СУМР Івано-Франківського УБР та на посаді машиніста з прання спецодягу РММ Західного Сибіру у ВО Укрнєфть Долинського управління технологічного транспорту вірно не зараховані відповідачем до пільгового стажу позивачки, з огляду відсутність законодавчих підстав.

Тому, на переконання апеляційного суду, необхідно зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивачки від 13 вересня 2021 року про перерахунок пенсії, з врахуванням висновків суду у цій справі.

Одночасно, необхідно зобов`язати відповідача зарахувати, під час повторного розгляду, до страхового стажу позивачки в 1,5-кратному розмірі періоди роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме: з 05.12.1977 по 21.04.1979 на посаді нічної няні в Мегіонській середній школі № 2 Нижнєвартовського району, Тюменської області; з 10.07.1979 по 30.03.1981 на посаді перукаря в Нижнєвартовському міськпобутуправлінні; з 03.11.1981 по 29.06.1983 на посаді обхідника теплових мереж 3 розряду цеху теплопостачання та теплових мереж НГДУ Мегіоннєфть.

При цьому, апеляційний суд не має підстав робити висновок про те, що при підрахунку страхового стажу позивачки, з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі та за наявності підстав для перерахунку пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, порушуватиме права позивачки, не здійснюючи перерахунку, чи не виплачуючи пенсію, після перерахунку.

Вказані висновки апеляційного суду є підставою для часткового задоволення позовних вимог позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин, апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року в справі № 300/5067/22 скасувати та прийняти постанову відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05 липня 2022 року Про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 вересня 2021 року про перерахунок пенсії, з врахуванням висновків суду у цій справі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 вересня 2021 року про перерахунок пенсії, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в 1,5-кратному розмірі періоди роботи ОСОБА_1 у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме:

- з 05.12.1977 по 21.04.1979 на посаді нічної няні в Мегіонській середній школі № 2 Нижнєвартовського району, Тюменської області;

- з 10.07.1979 по 30.03.1981 на посаді перукаря в Нижнєвартовському міськпобутуправлінні;

- з 03.11.1981 по 29.06.1983 на посаді обхідника теплових мереж 3 розряду цеху теплопостачання та теплових мереж НГДУ Мегіоннєфть.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 25.05.2023 року