Справа № 320/7254/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 травня 2023 року 320/7254/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконанння рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2022 у справі №640/23758/20 відповідачем здійснено виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 у розмірі 7032,06 грн., в той час як правильною сумою до виплати є 83625,23 грн. На думку позивача, відповідач під час визначення розміру індексації застосував коефіцієнти індексації, що не відповідають місяцю підвищення посадового окладу військовослужбовців січень 2008 року, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, з огляду на таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді оперативного чергового розвідувально-інформаційного відділу військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 13.08.2020 № 556 позивача звільнено з військової служби в запас.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2020 № 183 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для зарахування на облік до Солом`янського районного військового комісаріату міста Києва.

Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо причин ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 11.09.2020 №572 відмовлено у виплаті індексації грошового забезпечення, посилаючись на те, що в період з 01.2016 по 03.2018 індексація грошових доходів не нараховувалася згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» та роз`яснень Мінсоцполітики до цієї постанови від 09.06.2016 № 252/10/136-16, від 04.07.2017 № 220/5140. Також вказано, що Порядок нарахування та виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди не передбачає.

У подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2022 у справі №640/23758/20 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

На виконання вимог вказаного судового рішення відповідачем здійснено виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 у розмірі 7032,06 грн.

На думку позивача, відповідач під час визначення розміру індексації застосував коефіцієнти індексації, що не відповідають місяцю підвищення посадового окладу військовослужбовців січень 2008 року, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Вирішуючи питання про можливість розгляду адміністративного позову у цій справі, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною восьмою статті 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець зобов`язаний винести постанову про накладення на боржника штрафу, передбаченого статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження". У разі невчинення відповідачем таких дій його бездіяльність може бути визнана судом протиправною в порядку, передбаченому статтею 287 КАС України.

Крім того, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 287, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: визнання бездіяльності органів державної виконавчої служби протиправною та зобов`язання їх вчинити дії у тому числі щодо накладення на відповідача штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у такій справі.

Разом з тим, за наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, стаття 378 КАС України передбачає можливість встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (статті 287, 383, 378), направлених на забезпечення належного та ефективного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача (стягувача) шляхом подання позову.

Таким чином, судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, та не передбачає можливості подання окремого (нового) позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, що набрало законної сили. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, відповідно до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі № 440/1810/19.

Проаналізувавши предмет позову у справі, що розглядається, з предметом спору у справі № 640/23758/20, суд дійшов висновку, що вони співпадають у справах спірним є право на отримання позивачем індексації грошового забезпечення за той самий період.

Отже, фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2022 у справі №640/23758/20.

Суд зазначає, що зазначені вище позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має право вимагати здійснення судового контролю за такими діями чи бездіяльністю або зміни способу виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 238, 241, 243, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію рішення суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.