Справа № 686/9411/23
Суддя: Заворотна О. Л.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/9411/23
Провадження № 2-а/686/174/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого вказав, що постановою про накладення адміністративного стягнення серія ЕАС № 6781762 від 04.04.2023 позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 1020,00грн. Позивач вважає вказану постанову протиправною, винесеною з порушенням вимог закону, при цьому зазначив, що через погодні умови (великий снігопад) дорожньої розмітки видно не було, жодного дорожнього знаку, що позначав би місце для стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, за місце вчинення правопорушення не має. Крім цього, інспектором поліції невірно зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність та опис обставин. У п. 6 оскаржуваної постанови, у описі суті і обставин правопорушення, інспектором було вказано, що водій керуючи ТЗ здійснив зупинку і зоні дії розмітки 1.30 місце для осіб з інвалідністю, водночас, згідно із Правилами дорожнього у розділі 34 «Дорожня розмітка» п. 1 «Горизонтальна розмітка», дорожня розмітка «1.30» позначає (дублює) на покритті проїзної частини зображення дорожнього знаку «1.39». Натомість, згідно з Правилами дорожнього руху, місця для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю позначає дорожня розмітка «1.35», а тому інспектором невірно здійснено опис обставин справи та надано невірну кваліфікацію діянню. Оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зібрані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження вини позивача, просить постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 20.04.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

02.05.2023 до суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому він вказав, що 04.04.2023 поліцейським патрульної поліції, старшим лейтенантом поліції Огородніком Д.О. виявлено, що позивач о 20.22.29 керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 у м. Хмельницькому по вул. Зарічанській, 11/4 на території ТЦ «ЕПІЦЕНТР» здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожньою розміткою 1.35 «позначає місця для паркування індивідуального транспортну осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю», у зв`язку з чим винесено оскаржувану постанову. Із відеозапису камери зовнішнього спостереження ТЦ «ЕПІЦЕНТР» чітко видно, що 0 20год.20хв. автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 рухається на території ТЦ після чого здійснює зупинку на місці позначеним розміткою 1.35 при цьому з обох сторін автомобіля після зупинки також є розмітка 1.35, яка чітко проглядалась. Щодо погодніх умов, то зазначає, що інспектор мав на увазі, що притягує до адміністративної відповідальності лише водіїв, які здійснили зупинку на місці де видно розмітку 1.35, а де її не вино взагалі, то він не вправі виписувати за це штраф, оскільки інспектор дії лише в рамках закону. Також вказала, що погодні умови не були настільки складними, що не дозволяло розглядіти наявність розмітки. Щодо зазначення пункту «1.30» замість «1.35» то вказала, що в службових планшетах щодо пункту порушення ПДР не внесено зміни, є певні функціональні збої, але вказане не міняє суть вчиненого правопорушення та є не підставою для звільнення від відповідальності, просить в позові відмовити.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що постановою інспектора 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Огородніка Д.О. серія ЕАС № 6781762 від 04.04.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1020,00грн.

Згідно даної постанови 04.04.2023 о 20 год. 59 хв. водій ОСОБА_1 в м. Хмельницький по вул. Зарічанській, 11/4, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії розмітки 1.30 місце для осіб з інвалідністю, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР порушення вимог горизонтальної розмітки.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 6 ст.122 КУпАП встановлено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В п.1.3.ПДР України, визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

п.1.9.ПДР України, передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Із змісту п.8.1, п.8.2 ПДР України, видно, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.5.1 ПДР передбачено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «;Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина з інвалідністю» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

В п.22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009р. № 134 визначено, що на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч.6 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч.6 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч.6 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.6 ст.122 КУпАП.

В ст.7 КУпАП, видно, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказано, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

В п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відеозапис з воді-камери № 475989.

З відеозапису з боді-камери поліцейського який знаходиться в матеріалах справи видно, що транспортний засіб BMW X1, державний реєстраційний номер Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 знаходиться в зоні дії дорожньої розмітки, яка позначає місця для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю «1.35».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні транспортним засобом зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Варто зауважити, що згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Що стосується доводів позивача про недоліки які викладені в оспорюваній постанові про накладення адміністративного стягнення, то суд зазначає, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

При цьому, зазначення в постанові пункту «1.30» замість «1.35» не вносить в оспорювану постанову зміни в кваліфікацію правопорушення чи мотивацію прийняття рішення.

В Постанові Верховного Суду в справі № 459/180/17 викладені висновки «що аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що зазначення інспектором в оспорюваній постанові неправильних даних, не спростовує порушення позивачем правил дорожнього руху, та є опискою.

Наведені доводи позивача не спростовують встановленого факту порушення ним Правил дорожнього руху та відповідно складу адміністративного правопорушення, дії відповідача відповідають законодавчо встановленій процедурі розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, за таких обставин, судом встановлено, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною та в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, провул. Коцюбинського, 35/2, м. Хмельницький, .

Дата складання повного тексту рішення : 24.05.2023.

Суддя: