Справа № 480/2475/23
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2023 року Справа № 480/2475/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2475/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення в посаді, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Позивачі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять суд:
- визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо визнання їх такими, що самовільно залишили частину;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 202 від 16.07.2022, в частині що стосується ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
- визнати дії військової частини НОМЕР_1 під час проведення службового розслідування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 640 від 16.07.2022 протиправними, в частині що стосується ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" проведеного на підставі наказу № 640 від 16.07.2022, в частині що стосується ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
- поновити старшого солдата ОСОБА_2 в посаді гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 ;
- поновити старшого солдата ОСОБА_1 в посаді старшого стрільця 2 механізованого відділення, 1 механізованого взводу, 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату грошового забезпечення (в тому числі додаткову грошову винагороду) за увесь час призупинення військової служби військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог зазначають, що накази командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті за результатами службового розслідування, проведеного неповно, не об`єктивно, необґрунтовано, однобічно, з грубим порушенням вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
Ухвалою суду від 24.03.2023 клопотання представника позивачів про поновлення строку звернення до суду з позовом задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення до суду з позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву, відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що особа, що проводить службове розслідування наділена дискретними повноваженнями і втручання в її діяльність, щодо збору та аналізу отримуваної інформації, з метою всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, є недопустимою. Звертає увагу суду на те, що в результаті проведеного службового розслідування встановлено факт непокори позивачів і за вказаним фактом ведеться досудове розслідування, з метою встановлення чи містяться у вказаному порушенні ознаки кримінального злочину, за яке позивачі, окрім дисциплінарної відповідальності та позбавлення додаткової винагороди та щомісячної премії, можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності.
Представник Генерального штабу Збройних Сил України надав суду пояснення, в яких проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову. Зокрема, зауважує, що на 16.07.2022 позивачі незаконно перебували за межами військової частини НОМЕР_1 і з цієї дати вони зняті з усіх видів забезпечення. Крім того, оскаржуваний наказ не був реалізований, в частині відсторонення позивачів від займаних посад та зарахування їх у розпорядження відповідних командирів, так як згідно карток особового рахунку позивачі і у травні і у червні 2022 року і до 15.07.2022, отримували грошове забезпечення на посадах які вони займали. Також вважає, що матеріалами службового розслідування в повній мірі встановлені протиправні дії військовослужбовців, стосовно яких було проведено це службове розслідування, відображено їх неправомірні дії, та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась.
Представник позивачів надала до суду відповідь на пояснення третьої особи, у якій зазначає, що поясненнями представника третьої особи, жодним чином не спростовані доводи викладені позивачами у позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що до 114 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 було доведене бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 180, 181, 182 від 21.05.2022 "Про заняття рубежів оборони" (до справи не долучається, документ ДСК), у тому числі до гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 та старшого стрільця 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 .
Однак, всупереч відданим бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 № 180, 181, 182 від 21.05.2022 на зайняття та тримання вогневих позицій, окремі військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і позивачі, 27.05.2022 відмовились їх виконувати та самовільно залишили поле бою (відмовились діяти зброєю), вказані обставини були встановлені в результаті проведеного службового розслідування, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.05.2022 № 449, за результатами проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_2 було затверджено акт та видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 06.06.2022 № 426.
Згідно результатів службового розслідування було встановлено, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і позивачі, 27.05.2022 не виконали бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 зайняти та утримувати оборону довірених їм позицій та самовільно залишили поле бою, таким чином в діях вищевказаних військовослужбовців вбачались ознаки кримінального правопорушення.
В п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.06.2022 № 426 про результати службового розслідування було зазначено, що...військовослужбовців ... військової частини НОМЕР_1 відсторонити від займаних посад та зарахувати у розпорядження відповідних командирів військової частин, згідно з абз. 5 п.122. "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" та не виплачувати додаткову грошову винагороду за травень місяць. Крім того, покладено обов`язок на заступника командира самохідного артилерійського дивізіону з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_4 , керуючись п.4 статті 85 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, підготувати матеріли, щодо самовільного залишення поля бою військовослужбовцями, у тому числі, військової частини НОМЕР_1 та позивачів, в діях яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 429 Кримінального кодексу України, та направити їх до ДБР м. Краматорська, Донецькій спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Об`єднаних сил, групі Військової служби правопорядку у збройних Силах України.
В подальшому, з метою забезпечення охорони та оборони пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2022 № 504 згідно якого начальнику штабу - першому заступнику командира військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_5 направити до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 військовослужбовців, серед яких старшого солдата ОСОБА_2 та старшого солдата ОСОБА_1 .
26.07.2022 під час перевірки наявності особового складу у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 старшим помічником начальника штабу з кадрів та строєвої частини НОМЕР_1 , молодшим лейтенантом ОСОБА_6 було виявлено відсутність без законних причин ряду військовослужбовців, серед яких позивачі. За даним фактом молодшим лейтенантом ОСОБА_6 складено та направлено на командира військової частини НОМЕР_1 рапорт № 2671 від 16.07.2022.
За вище вказаним фактом видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2022 № 640 "Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення пункту постійної дислокації військовослужбовцями механізованої роти".
Під час проведення службового розслідування було встановлено факт самовільного залишення пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 рядом військовослужбовців, серед яких позивачі.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2022 № 202 старшого солдата ОСОБА_2 та старшого солдата ОСОБА_1 вважати такими, що незаконно перебувають за межами військової частини НОМЕР_1 , зняти з всіх видів забезпечення з 16.07.2022.
Таким чином в п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07.08.2022 № 734 "Про підсумки службового розслідування за фактом самовільного залишення пункту постійної дислокації військовослужбовцями механізованої роти» було зазначено, що...військовослужбовців ... військової частини НОМЕР_1 притягнути владою командира військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності.
26.07.2022 матеріали службового розслідування були направлені до Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення № 2413 від 26.07.2022 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, яке має попередню правову кваліфікацію, передбачену ч. 5 ст. 407 КК України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі також - Закон № 2232 в редакції, чинній станом на існування спірних правовідносин).
В ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-XII зазначається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Частина 3 статті 1 Закону № 2232-XII визначає, що військовий обов`язок включає прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 14 Закону № 2232, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут).
Сутність військової дисципліни визначено статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, а саме, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно з статтею 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається, зокрема, шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна, зокрема, зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Приписами статті 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" (частина 3 статті 5 Дисциплінарного статуту).
Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст. ст. 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України і нормами Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок № 608).
Згідно з статтею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок № 608.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.
Приписами пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку № 608).
Відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зокрема, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.
Згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Як вбачається з матеріалів справи і як зазначає представник позивачів у позовній заяві, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2022 № 640 "Про призначення службового розслідування" наказано провести службове розслідування за фактом того, що під час перевірки особового складу в пункті постійної дислокації смт. Вороніж, було виявлено відсутність військовослужбовців, серед яких і позивачі.
Підставою призначення службового розслідування зазначено рапорт старшого помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 вхідний номер 2671 від 16.07.2022.
Проведення службового розслідування доручено заступнику командира з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_7 . Строк проведення службового розслідування визначено до 16 серпня 2022 року.
Суд зауважує, що дійсно позивачі мають право на ознайомлення із спірним наказом, однак в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачам було відмовлено відповідачем, при реалізації даного права, у наданні наказу за результатами службового розслідування.
Окрім того, що представником позивача не обґрунтовано та не вказано яка саме норма Порядку № 608 чи Дисциплінарного статуту ЗСУ зобов`язує особу, яка проводить службове розслідування, до завершення службового розслідування, ознайомлювати осіб, стосовно яких проводиться службове розслідування з його ходом чи його результатами.
У той же час, особа, що проводить службове розслідування наділена дискретними повноваженнями і втручання в її діяльність, щодо збору та аналізу отримуваної інформації, з метою всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, є недопустимою.
Так само, представником позивачів не вказано норму Порядку № 608 чи Дисциплінарного статуту ЗСУ, відповідно до якої відповідач має обов`язок доводити до відома осіб, стосовно яких призначене службове розслідування, наказ командира військової частини про призначення службового розслідування.
Крім того, суд зазначає, що представник позивачів наголошує на тому, що до відома військовослужбовців ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2022 № 640, але не пояснює яким чином довести даний наказ до осіб, які незаконно перебувають за межами військової частини і місце знаходження яких невідоме.
Представник позивачів, в обґрунтування протиправності оскаржуваного наказу, також посилається на те, що під час проведення службового розслідування були порушені строки, зокрема, вважає, що на проведення службового розслідування надається один місяць, проте вказане не відповідає дійсності, згідно п.13 розділу 3 наказу 608, загальний строк службового розслідування не може перевищувати 2 місяців.
З матеріалів справи вбачається, що службове розслідування дійсно не було проведено у визначений Порядком № 608 термін, тобто 2 місяці.
Однак, суд визнає, що порушення встановленого Порядком № 608 терміну на проведення службового розслідування в умовах воєнного стану в Україні було викликано форс-мажорними обставинами, а не умисним зволіканням посадових осіб, жодним чином не вплинуло на встановлені під час проведення такого розслідування обставини вчинення правопорушення військовослужбовцями.
Стосовно не погодження представника позивача із актом службового розслідування, так як вона вважає, що інформація у цьому розділі повинна бути розлогою та відповідати на ті питання, які представник позивачів вказав у позові, то суд зазначає, що службове розслідування проводиться згідно наказу Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 та Методичних рекомендацій щодо проведення службового розслідування (перевірки) в Збройних Силах У країни, які є загальнодоступними в мережі Інтернет, і вказані нормативні акти мають дещо інші вимоги до складання акту службового розслідування. В Методичних рекомендаціях щодо проведення службового розслідування (перевірки) в Збройних Силах України, вказано, що у розділі "опис обставин вчиненого правопорушення" вказується інформація, яка дає відповіді на запитання "що сталось?", "хто, що, коли і чому", тобто, коротка інформація, відтак в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.
Щодо сумнівів представника позивачів в частині письмових пояснень військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які долучені до службового розслідування, оскільки письмові пояснення є одинакові за змістом та не доводять факту самовільного залишення позивачами місця несення служби, суд зазначає, що у випадку, коли надаються письмові пояснення, щодо однієї події, то пояснення можуть бути типовими.
Крім того, і наказ Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 і Методичні рекомендацій щодо проведення службового розслідування (перевірки) в Збройних Силах України, передбачають, що в ході проведення службових розслідувань відбираються пояснення, до того ж, особа яка проводить службове розслідування, згідно абз. 6 п. 2 розділу IV наказу Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017, має право ознайомлюватись із необхідними документами, за потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службових розслідувань.
Копія Довідки - доповіді, долучена до Акту службового розслідування, готується та подається у відповідності із наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 № 604 "Про затвердження Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту" (далі - Інструкція №604)
Згідно абзацу сьомого пункту 2,4 розділу І Інструкції № 604, Доповідь, це інформація щодо події, кримінального правопорушення, військового адміністративного правопорушення та адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, надана в усній, письмовій формі або по лінії оперативно-чергової служби безпосередньому начальнику, та подається негайно, протягом 15 хвилин, тобто, долучена до службового розслідування доповідь готувалась та направлялась безпосередньому начальнику по лінії оперативних чергових в електронному вигляді за допомогою захищених засобів передачі інформації, в обмежений термін, тому можливі друкарські помилки та відсутні деякі обов`язкові реквізити, так як документ підписувався через оперативного чергового, який і присвоював номер та накладав на повідомлення підпис, що не робить довідку недійсною чи не інформативною.
У той же час, факт відмови виконувати наказ командира по заміні інших підрозділів належним чином зафіксовано в службовому розслідуванні та наказі командира. Матеріалами службового розслідування в повній мірі встановлені протиправні дії військовослужбовців, стосовно яких було проведено це службове розслідування, відображено їх неправомірні дії, та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась.
Враховуючи встановлені у справі обставини та вищевикладене, суд дійшов висновку про відповідність оскаржуваних наказів вимогам чинного законодавства та відсутність підстав для їх скасування.
Згідно пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, в редакції чинній на момент спірних взаємовідносин, було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, … виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, встановлений наказом МОУ від 07.06.2018 № 260.
Наказом МОУ від 01.04.2022 № 98 внесено зміни до наказу МОУ від 07.06.2018 № 260, зокрема доповнено пунктом такого змісту:
" 17. На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України".
З метою врегулювання виплат військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, окремим рішенням Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 та від 23.06.2022 № 912/з/29 надавались відповідні роз`яснення, зокрема, щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн.
На момент коли склались спірні взаємовідносини діяло рішення (телеграма) Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298, зокрема, в абзаці 10 пункту 10 було вказано, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн.... не включати військовослужбовців, ... уразі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.
З огляду на те, що в результаті проведеного службового розслідування згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.05.2022 № 449 було встановлено, що 27.05.2022 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і позивачі, не виконали бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , щодо зайняття та утримання оборони довірених їм позицій та самовільно залишили поле бою і в діях вищевказаних військовослужбовців вбачались ознаки кримінального правопорушення за ст. 429 КК України, додаткова винагороди в розмірі 100 000,00 грн, згідно ПКМУ від 28.02.2022 № 168 з урахуванням окремого рішенням Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 за травень місяць їм, у тому числі і позивачам, не була виплачена.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язано кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, натомість статтею 16 Статуту внутрішньої служби визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Позивачі не дотримались вимог вищевказаних статей Законів та допустили діяння, які мають ознаки кримінального правопорушення за ст. 407, ст. 429 КК України, що є достатньою підставою для не виплати позивачам додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за травень місяць 2022 року, що підтверджується картками особового рахунку позивачів.
За таких обставин позовні вимоги в цій частині також є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
Щодо посилання представника третьої особи на порушення позивачами строку звернення до суду із даним позовом, то суд зауважує, що вказане питання було вирішено судом при відкритті провадження у даній справі.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення в посаді, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал