Справа № 560/9184/21
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/9184/21

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

24 травня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2021 року ГУ ДПС у Хмельницькій області звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Хмельницькій області податковий борг в сумі 121 795,70 гривень.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимог щодо стягнення податкового боргу в сумі 53 522,90 грн., що виник на підставі ППР №0-2222 від 04.02.2020.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до корінця Податкової вимоги форми "Ф" №7972-17 від 29.12.2016, загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 28.12.2016 становить 15622,07 гривень.

Відповідно до розрахунку податкового боргу за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом у загальному розмірі 121 795,70 грн., а саме з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, яка виникла в результаті нарахування по податковим повідомленням-рішенням: №0055424/1302-2222 від 15.03.2018 на суму 20521,60 грн.; №0-2222 від 26.08.2019 на суму 47751,20 грн.; №0-2222 від 04.02.2020 на суму 53522,90 грн.

Мотивувальна частина.

Стаття 67 Конституції України зобов`язує кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З наведеною нормою Конституції кореспондує підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, яким встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України унормовано, що грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг, за приписами підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.4 статті 59 Податкового кодексу України, передбачено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Оцінюючи довід апеляційної скарги про те, що згідно з договором дарування від 17.01.2019 об`єкт оподаткування був відчужений, колегія суддів установила таке.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ураховуючи обставини того, що позивач не брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, а також ураховуючи, що справа була розглянута в спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін (у письмовому провадженні), суд прийняв до розгляду документ, який свідчить про відчуження 17.01.2019 позивачем майна, яке було об`єктом оподаткування.

Стаття 266 Податкового кодексу України регулює порядок нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка.

Підпункти 266.3.1, 266.3.2, 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України унормовують, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

За приписами підпункту 266.9.1. пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків.

Отже, за приписами цієї норми, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом, у тому числі і на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як зазначалося вище, за даними вказаного Реєстру ОСОБА_1 з 17.01.2019 не є власником нерухомості, яка підлягає оподаткуванню.

Проте, варто зауважити, що податкові повідомлення - рішення щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, складалися за податковий період, починаючи з 2017 року.

За таких обставин, слід констатувати, що контролюючий орган не виконав свого обов`язку перевірити дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на предмет наявності у позивача права власності на об`єкт нерухомості, який повинен обкладатися податком.

Підпункт 266.7.3 пункт 266.7 статті 266 Податкового кодексу України передбачає, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних, зокрема, щодо об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку, а також розміру загальної площі об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

За положеннями пункту 266.8 статті 266 Податкового Кодексу України, у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

За логікою цієї норми у платника податків є право, а не обов`язок інформувати податковий орган про наявність або відсутність у нього об`єктів житлової нерухомості, що перебувають в його власності. До того ж, дана норма передбачає звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, у випадку припинення права власності.

Аналізуючи фактичні обставини справи, у взаємозв`язку з нормами статті 266 Податкового Кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав у контролюючого органу нараховувати позивачу в період 2020 року податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, оскільки останній не був платником такого податку.

У сенсі сказаного треба додати, що предметом доказування в цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку. При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкові повідомлення-рішення контролюючого органу, якими були визначені відповідні зобов`язання, не є предметом дослідження у справі.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

За встановлених у справі обставин, виходячи з наведених вище правових норм, а також враховуючи, що у спірних відносинах саме на позивача покладено обов`язок з доказування правомірності заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції доходить до переконання, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасування.

Пунктом 2 частини 1 ст.315 КАС передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи, що дана справа правомірно була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), після її перегляду в апеляційному порядку, відсутні підстави для касаційного оскарження.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити часткового.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Хмельницькій області податковий борг в сумі 68 272,80 (шістдесят вісім тисяч двісті сімдесят дві гривні вісімдесят копійок) гривень.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.