Справа № 460/6938/23
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2023 року м. Рівне №460/6938/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДержавної установої "Городищенська виправна колонія (№ 96)"
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі, -позивач) звернувся до суду з позовом до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" (далі, - відповідач) про визнання протиправними дій щодо незабезпечення засудженого спортивним інвентарем, в т.ч. тренажерами, зазначеними в абз.2 листа відповідача від 06.03.2023 №06/937 та зобов`язання забезпечити таким інвентарем шляхом надання доступу до нього відповідно до розпорядку дня установи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)". Повідомлено, що у вказаній установі є два окремі приміщення у холі сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі обладані спортивним інвентарем, в т.ч. тренажерами, доступ до яких позивачу немає. Наголошує, що забезпечення позивача спортивним обладнанням та інвентарем є не правом, а обов`язком установи. Вважає, що відповідач, діючи дискримінаційно, умисно розмістив частину спортивного інвентаря у приміщеннях, доступ до яких мають лише засуджені, у яких є дозвіл на участь у групових заходах, тим самим обмежив доступ позивача до цього спортивного інвентаря за відсутності будь-яких правових підстав. З огляду на наведене, просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 20.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що засуджений позивач кожного дня забезпечений правом на щоденну одногодинну прогулянку в одному з чотирьох наявних прогулянкових двориків, який обладнаний перекладиною, лавкою та бруссями, що, в свою чергу, дає змогу позивачу у повному обсязі займатись фізичними вправами використовуючи вагу власного тіла. Стверджує, що установа у спірних правовідносинах діяла недискримінаційно, а позивач користується усіма наданими йому законом правами, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив твердження відповідача, наведені у відзиві, та просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.05.2019 у справі №369/420/17 ОСОБА_1 засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі.

З 11.07.2021 ОСОБА_1 відбуває покарання у Державній установі "Городищенська виправна колонія (№ 96)".

В лютому 2023 року представник позивача звернувся до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" з запитом щодо надання позивачу доступу до спортивного інвентаря.

Листом від 06.03.2023 у відповідь на вказане звернення начальник ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)" повідомив представника позивача, що позивач має доступ до чотирьох прогулянкових двориків сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі щоденно з 08 год 45 хв до 16 год 30 хв відповідно до затвердженого розпорядку установи. Відповідно абз.3 п.6 розділу ХХ Правил внутрішнього розпорядку для установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823 від 28.08.2018, дані прогулянкові дворики обладнані перекладиною, бруссями та лавками. Також зазначено, що на секторі у холі функціонує два окремих приміщення, які згідно з Паспортом об`єкта не є прогулянковими двориками. Цільове призначення даних окремих приміщень, які обладнані спортивним інвентарем, в т.ч. тренажерами й тенісним залом, виключно для засуджених, які мають дозвіл на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру відповідно до ст.151-1 КВК України. До засудженого ОСОБА_1 дана законодавча норма може бути застосована 07.06.2026.

Не погодившись з такою відмовою та вважаючи, що відповідач не забезпечив його спортивним інвентарем: в т.ч. тренажерами, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ч.1 ст.1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно з ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання. (ч.1, 2, 4 ст. 7 КВК України).

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил ці Правила обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Відповідно до ч.3 ст.107 КВК України засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

При цьому, суд враховує, що відповідно до статті 102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Згідно з п.1 розділу VI Правил розпорядок дня складається з підйому, туалету, фізичної зарядки, приймання їжі, розводу на роботу, перебування на виробництві та навчанні, перевірки наявності засуджених, проведення виховних, культурно-масових та спортивно-оздоровчих заходів тощо. При цьому передбачаються безперервний восьмигодинний сон засуджених і надання їм вільного часу не менше ніж дві години.

За приписами абз.11 ч.1 ст. 107 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України: брати участь у роботі самодіяльних організацій та гуртків соціально корисної спрямованості, займатися фізичною культурою і спортом.

Аналогічне право закріплене і в п.2 розділу ІІ Правил, відповідно до якого засуджені мають право, зокрема, брати участь у роботі самодіяльних організацій та гуртків соціально корисної спрямованості (крім осіб, засуджених до арешту), займатися фізичною культурою і спортом, користуватися бібліотекою, настільними іграми.

Відповідно до пункту 6 розділу XX Правил фізкультурно-оздоровчі заходи серед засуджених проводяться у встановлений розпорядком дня час та в межах установи виконання покарань. У виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, виправних центрах та дільницях соціальної реабілітації (адаптації) такі заходи можуть проводитися за межами жилої зони установи виконання покарань, але в межах дислокації установи.

Адміністрація установи виконання покарань вживає заходів щодо забезпечення засуджених спортивним обладнанням, інвентарем та настільними іграми (шахи, шашки, нарди, доміно), користуватися якими засуджені можуть у вільний від роботи час.

Для засуджених, які тримаються у ДІЗО, ПКТ (ОК), карцері та ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки, у прогулянкових двориках встановлюються перекладина і брусся, лавка, яка надійно кріпиться до підлоги, а також за можливості їх розміщення - стіл для гри в настільний теніс, велотренажер, кардіотренажер, силовий тренажер.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" має чотири прогулянкові дворики сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі, доступ до яких відповідно до затвердженого розпорядку установи засуджені мають щоденно з 08 год 45 хв до 16 год 30 хв.

Такі прогулянкові дворики є ідентичними за виглядом і змістом та обладнані перекладиною, бруссями та лавками, що повністю відповідає вимогам абз.3 п.6 розділу ХХ Правил.

При цьому, суд зауважує, що вказана норма містить вимогу щодо обов`язкового розміщення у прогулянкових двориках перекладини і бруссів, лавки, яка надійно кріпиться до підлоги. В свою чергу, стіл для гри в настільний теніс, велотренажер, кардіотренажер, силовий тренажер встановлюються у таких двориках за можливості.

Крім того, наказ Міністерства юстиції України від 27.07.2012 №1118/5 «Норма забезпечення меблями, інвентарем і предметами господарчого призначення виправної колонії максимального рівня безпеки» не містить переліку спортивного інвентарю, яким обов`язково повинен бути забезпечений засуджений до довічного позбавлення волі у колоніях максимального рівня безпеки.

Встановлені обставини справи в їх сукупності дають підстави вважати, що відповідач, обладнавши прогулянкові дворики перекладиною, бруссями та лавками, виконав обов`язкові вимоги щодо забезпечення засуджених максимального рівня безпеки спортивним обладнанням, інвентарем та надання їм можливості займатися фізичною культурою і спортом, визначені Правилами.

Суд звертає увагу, що позивач у позові також стверджує, що має право на нормативно передбачене право на заняття фізичною культурою і спортом під час відбування покарання.

Відповідно до ч.6 ст.151 КВК України при сумлінній поведінці і ставленні до праці після відбуття п`яти років строку покарання засудженому може бути дозволено брати участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру.

Згідно з ч.2 ст.151-1 КВК України засуджені до довічного позбавлення волі чоловіки можуть бути переведені з приміщень камерного типу, в яких тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством, - після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менш як п`яти років строку покарання.

Як свідчать матеріали справи, з метою реалізації прав таких засуджених на участь у заходах фізкультурно-оздоровчого характеру на секторі у холі функціонує два окремих приміщення, які згідно з Паспортом об`єкта не є прогулянковими двориками. Цільове призначення даних окремих приміщень, які обладнані спортивним інвентарем, в т.ч. тренажерами й тенісним залом, виключно для засуджених, які мають дозвіл на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру відповідно до ст.151-1 КВК України.

Судом встановлено, сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 утримується в приміщенні камерного типу і не відбув строк покарання, передбачений ст.151-1 КВК, а отже до нього вказана законодавча норма на даний час не застосовується.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 має дозвіл на участь у групових заходах фізкультурно-оздоровчого характеру позивачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Твердження позивача про дискримінаційність дій виправної колонії щодо розміщення частини спортивного інвентаря у приміщеннях, доступ до яких мають лише засуджені, у яких є дозвіл на участь у групових заходах, суд оцінює критично і відхиляє як безпідставні.

Суд враховує, що дискримінація засуджених за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками забороняється.

Поряд з цим, долучені до матеріалів справи докази не дають підстав стверджувати про дискримінацію позивача за будь-якою з вказаних чи інших ознак. Надання засудженим, які мають дозвіл на участь у групових заходах, можливості для підготовки до участі у таких заходах (в т.ч. спортивного інвентаря та обладнання), не є дискримінацією по відношенню до позивача, водночас таке є заохоченням для засуджених за сумлінну поведінку.

Натомість, згідно з долученою до матеріалів справи характеристикою, у своїх діях проявляє недисциплінованість та небажання дотримуватись встановленого порядку відбування покарання, що має свідомий характер. Перебуває на профілактичних обліках як особа схильна до «нападу на представників адміністрації установи», «злісної непокори законним вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи» та «втечі з місць позбавлення волі». За весь період відбування покарання до позивача заходи заохочення не застосовувались, крім того останній має одну непогашену догану (недбайливе ставлення до майна колонії та створення загрози заподіяння шкоди такому майну) та одну непогашену сувору догану (зберігання забороненого предмету).

Суд також враховує, що з метою стимулювання правослухняної поведінки засуджених, відповідно до вимог ст. 123 КВК України, установою створено програми диференційованого виховного впливу на засуджених, проте згідно з відомостями відповідача позивач не бере участі в жодній з таких програм. Будь-яких доказів зворотного позивачем суду не надано та не повідомлено.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, тобто правомірно. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

За наведеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Правові підстави для застосування статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 24 травня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ("Городищенська виправна колонія (№96)",с. Городище,Рівненський район, Рівненська область,35341, ЄДРПОУ/РНОКПП № НОМЕР_1 )

Відповідач - Державна установа "Городищенська виправна колонія (№ 96)" (с.Городище,Рівненський район, Рівненська область,35341, ЄДРПОУ/РНОКПП 08564386)

Суддя Н.С. Гудима