Справа № 496/1562/23
Суддя: Пендюра Л. О.
Дата ухвалення: 2023-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/1562/23
Провадження № 2-а/496/15/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Пендюри Л.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політки та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Любомир Миколайович, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, уточнивши який, просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА №00004149 від 23.01.2023 року, а справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відносно нього закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політки та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюк Л.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00004149 від 23.01.2023 року про те, що 03.12.2022 року о 13 год 56 хв. за адресою: М-04, км 186+337, Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF FT XT 105.460, днз НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 22,513% (9,005 тон), при дозволеній максимальній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. В свою чергу, він, не погоджуючись з вказаною постановою, оскаржив її в Державній службі України з безпеки на транспорті. Однак, у відповідності до відповіді на скаргу в.о. директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Д. Гладчук постанова серії АА №00004149 від 23.01.2023 року залишена без змін, скарга без задоволення, а йому, у разі незгоди з прийнятим рішенням, рекомендовано звернутись до суду. Позивач вказує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП щодо вимог про зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Також, дана постанова оформлена з порушенням вимог Порядку №1174 та Інструкції №512, зокрема, із постанови неможливо встановити з яких характеристик нараховувалось відсоткове співвідношення ймовірного перевищення вагових норм ТЗ. Крім того, у постанові відсутні відомості щодо максимального дозволеного навантаження на вісь, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичності шинності (кількості коліс) на вісі, виміряних з урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також щодо допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги. Враховуючи, що сформована системою в автоматичному режимі постанова виноситься без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачено п. 3 Розділу ІІ Інструкції №512, а також враховуючи, що ані Порядком №1174, ані Інструкцією №512 не передбачено перед винесенням постанови складення будь-яких інших матеріалів (актів, довідок, зважування тощо), вважає, що зазначення відповідних відомостей в постанові є обов`язковим та надає можливість перевірити правомірність притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Стверджує, що відповідно до постанови серії АА №00004149 від 23.01.2023 року загальна маса транспортного засобу склала 44460 кг. При проведенні звичайних математичних розрахунків встановлюється, що 2% від дозволеної маси 44000 кг складає 880 кг. Тобто загально дозволена маса належного йому транспортного засобу марки GROENEWEGEN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не повинна перевищувати 44880 кг, що на 340 кг вища за встановлену під час проведення зважування в автоматичному режимі. За таких обставин, порушення п. 22.5 ПДР відсутні, так як перевантаження становить менше, ніж 2%. Зазначаючи про перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,15% (4,46 тон), відповідачем не вказано масу транспортного засобу, встановлену при зважуванні, максимально допустиму вагу, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на відповідній ділянці автомобільної дороги. Крім того, на час виникнення оспорюваної ситуації невідома похибка під час проведення вимірювання та неможливо достеменно встановити наявність правопорушення (порушення вказаних нормативів). Позивач зауважує, що посилання в.о. директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Д. Гладчук на наказ міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» у відповіді на його скаргу є недоречними, оскільки даний наказ видано з метою боротьби зі злочинністю та направлений на протидію розкрадання вантажу та транспорті, для чого і передбачені окремі вимоги (обмеження) щодо перевезення певних видів вантажів. Таким чином посадова особа спотворює ціль створення, як документу, вказаного наказу. На підставі вищевикладеного позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

В свою чергу, від Державної служби України з безпеки на транспорті на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтовано тим, що механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі Порядок фіксації адміністративних правопорушень). Здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті здійснюється за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі вимірювати масу транспортного засобу, визначити кількість осей транспортного засобу, вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювання техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. При цьому система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. Тобто суть процесу автофіксації правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті полягає у забезпеченні прозорості фіксації порушень, зменшення участі посадових осіб у вказаному процесу, що спрямовано на об`єктивну оцінку обставин та фактів вчинення правопорушення. Вимоги до змісту постанови встановлені виключно статтею 283 КУпАП. Натомість Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі Інструкція) затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення. В оскаржуваній постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР. Крім того, надано матеріали, що підтверджують наявність факту вчинення правопорушення. Оскаржувана постанова в повній мірі відповідає встановленим вимогам та містить усі необхідні відомості, зокрема, фактично зафіксовані параметри транспортного засобу та виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу (кількість вісей, відстань між вісями, навантаження на вісь, загальну масу, формулу розрахунку, відсоток перевантаження, тонаж перевантаження та норматив, який застосовується до транспортного засобу). Транспортний засіб позивача є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем. Прилад автоматичний для зважування транспортних засобів у русі зафіксував 6 осей, спарені колеса 3 вісі. Із фотофіксації вбачається, що це комбінований транспортний засіб: трьохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом. Відповідно до пункту 22.5 ПДР навантаження в 44 тони, про яке зазначає позивач, допускається до трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м. Таким чином, він може використовуватись і як спеціалізований причіп, і у разі перевезення контейнерів як контейнеровоз. Транспортний засіб позивача - спеціалізований напівпричіп/спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз був переобладнаний для перевезення контейнерів типу 1А або одного/двох типу 1С, тобто для перевезення універсальних контейнерів, у зв`язку з чим він може використовуватись і як спеціалізований причіп, і у разі перевезення контейнерів, як контейнеровоз. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в універсальних або спеціалізованих контейнерах, або в спеціалізованих контейнерах-платформах, згідно з їх призначенням. Позивачем не надано доказів того, що на його транспортному засобі знаходився контейнер із відповідним маркуванням, а саме що наявна пломба контейнера, найменування власника, зазначення вантажності та маси, так само не надано договір про перевезення вантажів контейнером, який є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом. Вказані обставини вказують на відсутність належних доказів перевезення вантажів за допомогою контейнеру, з огляду на що фактична маса транспортного засобу позивача повинна була бути не більше 40 тон. Інформаційна картка габаритно-вагового контролю, яка була додана до відзиву на позовну заяву, містить вичерпний перелік відомостей про зафіксовані параметри, що є необхідним для встановлення складу та події адміністративного правопорушення. Автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовані наступні параметри транспортного засобу позивача: кількість осей 6; відстань між осями 1-2 2660 см, 2-3 1320 см, 3-4 5640 см, 4-5 1310 см, 5-6 1300 см; навантаження на вісь 1 6350 кг, 2- 5750 кг, 3 9350 кг, 4 9600 кг, 5 9250 кг, 6 9100 кг.; маса 49400 кг. Оскаржувана постанова містить усі зафіксовані показники, а також формулу розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. Тобто позивач мав в наявності усі необхідні дані для самостійного проведення розрахунку, яким встановлено перенавантаження в 4460 кг, що становить 11,15%. Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 29.01.2020 у справі №814/1460/16, а також постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі №420/18461/21, на думку представника відповідача, є помилковим, оскільки предметом розгляду в зазначених судових справах є оскарження постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів, порядок складення та прийняття яких врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт». Правові позиції, викладені в цих постановах, застосовуються під час проведення рейдових перевірок та здійснення габаритно-вагового контролю, процедура фіксації яких не є тотожною процедурі фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі та регулюються різними нормативно-правовими актами. Крім того, позивач посилається на судову практику, яка регламентує питання в частині перевезення подільних (сипучих) вантажів, однак не долучає до матеріалів справи копії товарно-транспортної накладної та не зазначає, який саме вантаж перевозився. При цьому із матеріалів фотофіксації транспортного засобу позивача, які долучені до відзиву на позовну заяву, можна чітко встановити, що до конструкції контейнера внесено зміни, а саме він містить тентовий верх, а така конструкція найчастіше використовується для перевезення сипучих вантажів. Водночас, положеннями Наказу №363 забороняється перевозити в універсальних контейнерах, зокрема, сипучі вантажі без тари. Автоматичний пункт габаритно-вагового контрою у русі станом на час фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, був обладнаний приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, який станом на момент фіксації вчинення позивачем адміністративного правопорушення був справним та готовим до експлуатації, а отже показники вимірювань навантаження на осі та загальної маси транспортного засобу, визначені ним, є об`єктивними та достовірними відомостями, згідно з Порядком фіксації адміністративних правопорушень. На підставі вищевикладеного представник відповідача вважає твердження позивача неаргументованими, оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України такою, що відповідає усім вищенаведеним критеріям, містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, а дії посадових осіб відповідача під час формування постанови законними та такими, що відповідають вимогам ст. 19 Конституції України.

03.04.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Свої доводи обґрунтовує тим, що відповідно до Порядку фіксації адміністративних правопорушень автоматична система здійснює автоматичну фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), а метадані повинні містити фотографію державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака. Відповідно, вказані дані стосовно напівпричепу зафіксовані в автоматичному режимі та передані посадовій особі для обробки даних. Але, з незрозумілих причин, дані напівпричепу посадовою особою не прийняті в обробку даних, не зазначені в постанові про адміністративне правопорушення та не залучені у якості доказу до матеріалів адміністративної справи. При зазначені даних напівпричепу відразу стає відомим, до якої саме категорії відноситься транспортний засіб (контейнеровоз), технічними характеристиками якого передбачено максимальну вантажність 44 тони. Таким чином, досить мінімального втручання в роботу автоматизованої системи, що буде достатнім для спотворення або не взяття до уваги важливих даних щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення. Згідно із вимогами ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів в обов`язковому порядку повинна містити дані про транспортні засоби, до яких відповідно до Правил дорожнього руху України відноситься і напівпричіп, так як саме дані про вказаний транспортний засіб дають можливість визначити можливе навантаження під час перевезення вантажу. Позивач вважає, що посилання представника відповідача на постанови апеляційних адміністративних судів є недоречними, оскільки вони розглядали деякі інші можливі факти під час оформлення адміністративного правопорушення та не містять достатніх роз`яснень позовної заяви, яка в даний час розглядається судом. Також, на думку позивача, відповідач взагалі не мав права оформлювати правопорушення відносно нього на підставі Інструкції, яка затверджена наказом Міністерства інфраструктури від 27.09.2021 року №512, оскільки на підставі цієї Інструкції оформлюються матеріали про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, які зафіксовані не в автоматичному режимі, що встановлено постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 року у справі №378/870/21. Позивач звертає увагу суду на те, що перевезення вантажів (даний випадок) здійснювався за допомогою двох транспортних засобів, а саме автомобіля DAF FT XT 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа-контейнеровоза GROENEWEGEN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а тому відповідно до вимог ст. 283 КУпАП та Інструкції №1174 обов`язковим являється зазначення в постанові даних транспортного засобу, яким здійснюється перевезення вантажу, тобто автомобіля та напівпричепу, так як вони являються транспортними засобами у відповідності до Правил дорожнього руху України.

13.04.2023 року від Державної служби України з безпеки на транспорті на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Свої доводи обґрунтовує тим, що наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 затверджено Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, а також Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі. При цьому Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови, яка визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститись у постановах в залежності від обставин вчинення правопорушення. А тому стосовно вимог до змісту постанови необхідно керуватись виключно вимогами ст. 283 КУпАП, яким оскаржувана постанова відповідає в повній мірі. Твердження позивача про те, що в постанові не вказано даних про причіпний пристрій та його державний номерний знак представник відповідача вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки в постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених в п. 22.4 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,15%. Інформаційна картка габаритно-вагового контролю, а також матеріали фотофіксації містять всю необхідну інформацію про транспортний засіб позивача, в тому числі напівпричіп. Формальний недолік оформлення постанови не є достатньою підставою для її скасування при наявних доказах перевищення загальної маси навантаження. До того ж пункт 22.5 ПДР України стосується обмежень по загальній масі та/або по окремій масі кожної осі транспортного засобу та не ставиться у залежність від наявності чи відсутності причепу/напівпричепу, оскільки останній приводиться у рух за допомогою тягача. Аналогічна позиція міститься в постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023 у справі №512/129/22, та від 17.03.2023 у справі №522/1948/22. За таких обставин представник відповідача вважає, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е марки «DAF», модель «FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маса якого без навантаження складає 7100 кг, повна маса 26100, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.14). Також позивачу ОСОБА_1 належить спеціалізований напівпричіп-спеціалізований н/пр-контейнеровоз-Е, марки «SAMRО», модель «SR 334», реєстраційний номер НОМЕР_4 , масою без навантаження 6700 кг, повною масою 34000 кг, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с.15).

23.01.2023 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00004149, якою позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 03.12.2022 року о 13 год 56 хв. за адресою М-04, км 186-337, Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF FT XF 105.460, днз НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11.15% (4.46 тон), при дозволеній максимальні фактичній масі 40 тон.

Постанова містить назву технічного засобу, яким в автоматичному режимі зафіксоване правопорушення, код, тип обладнання, серійний номер - WIM 20, WAGA-WIM35, №7, та серію, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії - №UA.TR.113-0619/05F-21 до 22.07.2022 року. За змістом примітки **строк дії свідоцтва про повірку технічного засобу, який закінчився у період дії воєнного стану, відповідно до постанови Уряду від 05.04.2022 №412 є чинним на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, оскаржив її до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), але листом №1439/3.6/15-23 від 21.02.2023 року його було повідомлено, що за результатами розгляду його скарги постанова серії АА №00004149 від 23.01.2023 року підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення (а.с.17-19).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною 1 ст. 60 Закону №2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів не перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до пп. 17.2-17.5 Наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» (далі - Наказ №363) забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Пунктом 17.9 Наказу №363 передбачено, що приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені, зокрема, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно із Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 7 вказаного Положення передбачено, що Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема:

- одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань;

- користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами;

- використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки;

- використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;

- використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі;

- у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;

- отримувати інформацію з державних електронних інформаційних ресурсів, у тому числі з реєстру товарно-транспортних накладних.

Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема, в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі) та використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема, в автоматичному режимі.

Тобто, законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контроль) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема, в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає:

- здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567);

- фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року №1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 року №623).

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року №1174 (далі - Порядок № 1174).

Згідно із пп. 2, 16 Порядку №1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність (п. 13 Порядку №1174).

Відповідно до п. 3 Вимог до облаштування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, які є Додатком до Порядку №1174, у місці установки вимірювального обладнання автоматичного пункту повинні бути здійснені заходи, які відповідають вимогам, наведеним в описі типу засобу вимірювання.

За змістом п. 8 Порядку №1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року №163.

Відповідно до п. 9 Постанови КМУ від 24.02.2016 року №163 «Про затвердження Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки» (далі - Постанова №163) засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно із п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку №1174).

Відповідно до п. 12 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

За пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як передбачено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до п. 17 Порядку №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, визначено Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року №512 (далі Інструкція №512).

Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції №512 встановлено, що уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Згідно із п. 2 Розділу ІІ Інструкції №512 уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції №512 передбачено, що під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З вищенаведених правових норм вбачається, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

З матеріалів справи вбачається, що технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксоване оспорюване правопорушення, має відповідний сертифікат відповідності, чинний до 22.07.2022 року.

Разом з тим, постановою КМУ від 05.04.2022 року №412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях, а відтак суд приходить до висновку, що є засіб вимірювальної техніки, яким зафіксоване правопорушення, відповідає вимогам Технічного регламенту.

Отже інформація, отримана з приладу зважування дорожніх транспортних засобів у русі, яким в автоматичному режимі зафіксоване оспорюване правопорушення, є належним доказом вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортного засобу.

Таким чином посилання позивача на те, що технічний засіб, який проводив вимірювання, передає некоректні дані із невідомою похибкою, є безпідставними, так як технічний засіб фіксації вищевказаного адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідає вимогам Технічного регламенту.

В контексті п. 22.5 ПДР України відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язана обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Суд зазначає, що інформаційною карткою ГВК деталізовано інформацію щодо загальної маси, навантаження окремо на кожну вісь транспортного засобу з номером НОМЕР_1 , а також відстані між осями.

Висновки відповідача про перевищення транспортним засобом позивача загальної маси нормативного показника зроблені на підставі наступного розрахунку: загальна маса транспортного засобу з урахуванням похибки 44,46 тони перевищує нормативний показник 40,0 тон, а отже на 4,46 тони маси транспортного засобу відповідно, тобто розрахунок перевищення допустимого показника загальної маси здійснено виходячи з дозволених 40 тон (44,46 - 40,0 = 4,46).

Разом з тим, із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та напівпричепу, належних позивачу, вбачається що тип автомобіля спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-E, тип причепу спеціалізований напівпричіп-спеціалізований н/пр-контейнеровоз-E (а.с.14, 15), а отже відповідно до п. 22.5 ПДР масою перевищення для такого транспортного засобу є понад 44 тони, що не відповідає доводам та висновкам відповідача про перевищення позивачем загальної маси транспортного засобу 40 тон.

Тобто, висновки відповідача щодо перевищення позивачем маси транспортного засобу на 4,46 тон та відповідно 11,15% є необґрунтованими та не доведеними.

Отже, тип транспортного засобу та напівпричепу, що належать позивачу - контейнеровоз, маса навантаження якого дозволяється 44 тони та автоматична фіксація маси транспортного засобу відповідачем у розмірі 44,46 тони, фіксація перевищення на 4,46 тон є невірною.

Таким чином, відповідачем не доведено порушення позивачем п. 22.5 ПДР, а саме враховуючи тип транспортного засобу та напівпричепу, що належать позивачу та подані докази зваження, перевищення загальної маси навантаження транспортного засобу на 11,15% (4,46 тони).

Крім того, постанова Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00004149 від 23.01.2023 року взагалі не містить відомостей про спеціалізований напівпричіп-спеціалізований н/пр-контейнеровоз-E, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який був доєднаний до спеціалізованого вантажного спеціалізованого сідлового тягача-E, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, суд звертає увагу на те, що Наказом №363 визначено такі вимоги до визначення автомобільного транспорту контейнеровозом, як наявність договору про перевезення вантажів контейнером, єдиної нумерації, а також нанесеного фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера маркування, проте зазначені вимоги є другорядними у порівнянні із відомостями, прямо зазначеними у свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу та напівпричепу, оскільки коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ, а національні судові органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід - вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі №640/9124/19.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч. 2 ст. 77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено перевищення встановленої законодавством загальної маси транспортного засобу на 11,15%, за що спірною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначене, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, серії АА №00004149 від 23.01.2023 року.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Посилання сторін на практику судів апеляційної інстанції суд до уваги не приймає, оскільки нормами КАС, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок розгляду адміністративних справ, не передбачено умов щодо застосування практики суду апеляційної інстанції в якості релевантного джерела права.

Отже в межах спірних правовідносин відсутні належні докази, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, яка підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В рішенні у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування та мотивування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справи «Руїз Торіха проти Іспанії», №18390/91, 09.12.1994 р. § 29; «Проніна проти України», №63566/00, 18.07.2006 р., §§ 23, 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у зв`язку з чим з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 14-3, 132-1, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 6, 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. ст. 14, 29 Закону України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року №512, Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року №1174, ст. ст. 5, 8, 9, 20, 72-74, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політки та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Любомир Миколайович, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, серії АА №00004149 від 23.01.2023 року.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (, 03135, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 22.03.1999 року, РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.04.2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра