Справа № 420/9669/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9669/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, боржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 24.04.2023 у виконавчому провадженні № 52323311, винесену державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімовою А.В.

Ухвалою від 04.05.2023 позов було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Позивач ухвалу суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 16.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 КАС України. Судове засідання призначено на 25.05.2023 об 11:00 год., відповідача зобов`язано у строк до 23.05.2023 надати до суду в якості доказів засвідчені належним чином копії усіх матеріалів виконавчого провадження №52323311.

Ухвалою від 24.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

В судове засідання учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду згідно з правилами, установленими статтею 268 КАС України. Позивачем додатково до викладеного у позовній заяві подано клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Згідно із частиною 3 статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути цю справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, заочним рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11.10.2011 у справі №2-944/11 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0029/74/72394 від 29.03.2007 року в сумі 3138163,47 грн., а також стягнуто з них в рівних частках судові витрати 1820,00 грн.

У вказаній справі Балтським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №1 від 27.03.2014.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Носенка С.Б. від 23.09.2016 ВП №52323311 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виданого Балтським районним судом Одеської області виконавчого листа № 2-944/11 від 27.03.2014.

Крім того, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Носенка С.Б. від 23.09.2016 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 в межах суми боргу.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Носенка С.Б. від 08.06.2017 виконавче провадження №52323311 передано до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Постановою старшого державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08.09.2017 виконавче провадження №52323311 передано до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченка О.В. від 13.01.2020 прийнято виконавче провадження №52323311 у зв`язку з ліквідацією Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та утворення Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисого О.В. від 31.01.2022 накладено арешт на грошові кошти, що належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 3139983,47 грн.

Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової А.В. від 16.08.2022 накладено арешт на грошові кошти, що належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 3139983,47 грн.

У зв`язку із заміною стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на фізичну особу ОСОБА_3 згідно з ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 19.04.2023 державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімова А.В. винесла постанову від 24.04.2023 з питань заміни сторони виконавчого провадження.

Надалі постановами від 24.04.2023 державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімова А.В. стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 313998,35 грн та закінчено виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому постановою про закінчення виконавчого провадження також виведено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору із зазначенням, що стягнуто виконавчого збору у розмірі 47691,58 грн.

Висновок щодо наявності підстав для закінчення виконавчого провадження державний виконавець зробив, виходячи зі змісту ухвали Балтського районного суду Одеської області від 19.04.2023 у справі №2-944/11 про заміну стягувача, в якій районним судом встановлені обставини відступлення права вимоги ОСОБА_3 , надання боржниками згоди ОСОБА_3 на задоволення прав іпотекодержателя щодо предмету іпотеки за рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/0029/74/72394 від 29.03.2007 року та згоду на оформлення права власності на предмет іпотеки, реєстрації 02.02.2017 права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки, а також письмового підтвердження ОСОБА_3 від 03.02.2017 про повне виконання боржниками зобов`язання за кредитним договором №014/0029/74/72394 від 29.03.2007 року та іпотечним договором №1813 від 04 квітня 2007 року.

Уважаючи постанову про стягнення з нього виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Протиправність оскарженої постанови позивач обґрунтовує наступним.

По-перше, позивач посилається на те, що розмір виконавчого збору є помилково обрахованим саме в сумі 313998,35 грн, оскільки він мав бути зменшеним на суму 47691,58 грн раніше стягнутого з нього виконавчого збору.

По-друге, позивач вважає, що оскаржена постанова є протиправною у зв`язку з тим, що державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 Інструкції з організації примусового виконання рішень та не прийнято наступного робочого дня постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 24.04.2023 про стягнення виконавчого збору.

По-третє, на думку позивача державний виконавець привласнив повноваження із здійснення правосуддя, оскільки прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом без урахування того, що на розгляді Балтського районного суду Одеської області перебуває заява ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа № 1 від 27.03.2014 року по справі № 2-944/11 таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з виконанням обов`язку боржником у виконавчому провадження.

По-четверте, позивач посилається на те, що на час відкриття виконавчого провадження Закон України «Про виконавче провадження» передбачав стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. На час прийняття відповідачем оскарженої постанови діяла нова редакція цього Закону, яка фактично посилила відповідальність боржника, установивши, що виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Тому позивач вважає, що з урахуванням приписів статті 58 Конституції України відповідач повинен був стягувати з нього виконавчий збір у розмірі, що був встановлений раніше діючою редакцією Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач своїм правом подати відзив не скористався, а також не виконав вимоги ухвали суду від 16.05.2023 в частині витребування доказів.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого.

Згідно із статтями 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Згідно із статтею 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року та на час відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII у цій же редакції виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частинами 2, 3 статті 39 Закону № 1404-VIII установлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа визначені статтею 40 Закону № 1404-VIII.

За змістом частин 1, 3 статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесено зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ. З урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Саме цю редакцію Закону № 1404-VІІІ застосовано відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови та визначенні розміру виконавчого збору, яка підлягала стягненню з боржника.

Суд враховує, що з моменту відкриття спірного виконавчого провадження (23 вересня 2016 року) та до прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору(24 квітня 2023 року) редакції статті 27 Закону № 1404-VIII, що визначають базу обрахунку виконавчого збору, змінювались, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Верховний Суд у справах №420/4279/19, №420/769/19, №1340/5053/18, №400/878/20, №640/20994/21, аналізуючи вищевказані законодавчі зміни, зазначив, що положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню. Також Верховний Суд вказав, що до спірних правовідносин мають застосовуватись приписів статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршеним у зв`язку із прийняттям змін до статті 27 Закону № 1404-VІІІ, що суперечить статті 58 Конституції України.

Відповідно до статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що застосування відповідачем статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 при прийнятті оскарженої постанови є протиправним, оскільки у процесі виконання судового рішення становище боржника було погіршене, що суперечить статті 58 Конституції України.

Відповідач не визначив, яка сума фактично стягнута при виконанні в примусовому порядку виконавчого листа, або яка вартість майна боржника, що передане стягувачу за виконавчим документом.

Виходячи з наведеного, у відповідача були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі, який визначений ним як 10 відсотків від з суми, що підлягала примусовому стягненню.

За таких обставин оскаржена постанова є протиправною, а позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи позивача не є суттєвими і не впливають на висновок суду щодо протиправності оскарженої постанови.

Розподіл судових витрат у справі здійснюється за правилами статті 139 КАС України та з урахуванням понесених позивачем витрат із сплати судового збору в розмірі 3140,60 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-77, 139, 242-246, 259-262, 271, 287 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімовою А.В. про стягнення виконавчого збору від 24.04.2023 у виконавчому провадженні № 52323311.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65072, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 42, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 3140 (три тисячі сто сорок) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний