Справа № 677/735/23
Суддя: Шовкун В. О.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 677/735/23
Провадження № 2-а/677/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого-судді Шовкуна В.О.,

при секретарі судових засідань: Коломієць Л.В.,

учасники справи (сторони):

представник позивача Киричук С.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красилів адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ВПД № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНПУ у Хмельницькій області Казмірука Валентина Володимировича, Головне управління національної поліції України у Хмельницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_2 із позовною заявою, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАС №6896087 від 27.04.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. за ч. 2 ст.122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування свого позову, позивач посилається на те, що спірною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. за ч. 2 ст.122 КУпАП за те, що 27.04.2023 року о 07:31:20 годині в м. Красилів по вул. Будівельників, керуючи транспортним засобом МАЗ 533603 - 221 номерний знак НОМЕР_1 , начебто, під час руху транпортного засобу користувався засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим порушив вимоги п. п 2.9. д. ПДР України. Вважає вказану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, виходячи із наступного.Дійсно, вранці 27.04.2023 року він повертався із відрядження та, рухаючись по вулиці Будівельників у місті Красилові, помітив службовий автомобіль поліції, що виїздив із вулиці Кошового на вулицю Будівельників та який надав мені перевагу у русі. Жодних знаків про зупинку йому не було подано. Згодом, орієнтовно через 1 км, поліцейський автомобіль його наздоганяв та подав знак про зупинку. Коли він зупинився, то йому було повідомлено про те, що причиною зупинки стало те, що він розмовляв по мобільному телефоні. Він пояснив представнику поліції, що по мобільному телефону не розмовляв, у руках його не тримав. Однак, представник поліції його усне пояснення до уваги не взяв та сказав, що він порушив ПДР та буде притягнутий до відповідальності, при цьому показав позивачу власний мобільний телефон із фотографією, де він, начебто, розмовляв по мобільному телефоні. Показане йому фото було нечітким, і на ній взагалі не було видно зображення людини. Однак, не зважаючи на його запевнення, про те, що він не розмовляв по мобільному телефоні його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказує, що фото з власного мобільного телефону поліцейського не може бути допустимим доказом, оскільки на ньому не було зафіксовано вчинення мною адмінправопорушення, а також Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних Засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.Після отримання копії постанови про притягнення його до відповідальності, він дізнався, що, як на доказ його вини, поліцейський вже посилається на відеодоказ з нагрудної бодікамери, хоча при притягненні його до відповідальності поліцейський посилався лише на фото із власного мобільного телефону.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, зазначив, що його вину не доведено належними доказами, постанову серія ЕАС №6896087 від 27 квітня 2023 року, вважає необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально та процесуального права.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 04.05.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Зобов`язано відповідачів у строк до 11.05.2023 року надати суду матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_2 .

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Бєлова В. надіслала до суду відзив, в якому проти задоволення позову позивача заперечила, та вказала, що ГУНП в Хмельницькій області, із доводами викладеними у адміністративному позові ОСОБА_2 не погоджується, вважає їх безпідставними та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.Так, 27.04.2023 року близько 07 години 31 хвилин громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом МАЗ 533603-221 д.н.з. НОМЕР_1 та під час руху транспортного засобу користувався засобами зв`язку, чим порушив п.2.9 (д) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Підставою для розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності є скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 статті 122 КУпАП, про що зазначено в постанові винесеній суб`єктом владних повноважень Казміруком В.В., в якого наявний відеозапис на якому зафіксовано, що позивач, внаслідок порушення п.2.9 (д) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.Причиною зупинки транспортного засобу позивача, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було порушення Правил дорожнього руху. Відповідно до п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.У зв`язку з цим, враховуючи відсутність будь-яких аргументів та доводів, які б свідчили про те, що позивач не вчиняв вищевказаного правопорушення законних підстав для скасування оскаржуваної постанови не має. У зв`язку із наведеним, представникГоловного управління Національної поліції в Хмельницькій області просила відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Киричук С.В. вимоги позову підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що відсутні належні та допустимі докази того, що позивач ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом розмовляв по телефону, тримаючи його у руці. Також відсутні докази того, що саме транспортним засобом, зафіксованим на відеозаписі, наданому відповідачем, керував ОСОБА_2 .

Відповідач інспектор відділу поліцейської діяльності № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Казмірук В.В.у судовому засіданні вимоги позову не визнав, вказав, що ОСОБА_3 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, оскільки він особисто бачив, як ОСОБА_3 на порушення п.2.9 (д) ПДР в м. Красилів по вул. Будівельників керував транспортним засобом МАЗ 533603 221, та під час руху даного транспортного засобу користувався засобам зв`язку. Погодився із тим, що на наданому відеозаписі зображення не чітке, та не дозволяє встановити чи дійсно ОСОБА_3 розмовляв по мобільному телефоні, тримаючи його в руці.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Бєлова В.А., яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду відзив у якому позовні вимоги не визнала. Також представник відповідача Бєлова В.А. надіслала 24.05.2023 року до суду заяву, у якій повідомила, що не може прибути в судове засідання, просила справу розглянути без участі представників Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, та у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, наведених у відзиві.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суті.

Суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутність учасника справи, який не з`явився, та який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 6896087, складеної 27.04.2023 року інспектором відділу поліцейської діяльності № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Казміруком В.В., ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови останній 27.04.2023 року о 07:37:12 год. в м. Красилів по вул. Будівельників керував транспортним засобом МАЗ 533603 221, номерний знак НОМЕР_1 , та під час руху транспортного засобу користувався засобам зв`язку, чим порушив п. 2.9.д. ПДР України користування під час руху ТЗ засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктами 1.1, 1.3 ПДР Правила відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9 «д» ПДР визначено, що водієві забороняється під час руху користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлена відповідальність у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п. 3, 11 ст. 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі без складання протоколу передбачено і п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395), відповідно до якої, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Абзацом 1 пункту 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 Інструкції №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ВідповідачемГоловним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області надано диск, на якому збережено файли із відеозаписами під назвами «video130951015.mp4» та «WhatsApp Video 2023-05-09 at 14.55.50.mp4», які досліджено судом у судовому засіданні.

Як вбачається із наданого відеозапису (файл «video130951015.mp4»), відеозапис якого проводився відеокамерою, зафіксованою у службовому поліцейському автомобілі, автомобіль працівників поліції зупинився на перехресті під час виїзду ними на головну дорогу, під час чого повз автомобіль поліції проїхав автомобіль білого кольору МАЗ. Під час руху вказаного автомобіля МАЗ повз автомобіль поліції наданий відеозапис не дає можливості встановити, чи користувався водій автомобіля МАЗ телефоном, тримаючи його у руці, оскільки зображення водія нечітке, рук водія не видно. Відеофайл під назвою «WhatsApp Video 2023-05-09 at 14.55.50.mp4» містить збережену інформацію щодо процедури притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, зокрема, відеозапис починається із зображення позивача, яка стоїть перед автомобілем, на вулиці, та спілкується з працівниками поліції, під час чого працівник поліції зазначив, що ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності, оскільки користувався телефоном тримаючи його у руці, а ОСОБА_2 вказану обставину заперечував, та вказував, що він телефоном не користувався, та, навіть, не тримав його у руці.

Таким чином, відеозаписи, надані відповідачем, не відображають подію, яка вказана в оскаржуваній постанові, а саме - користування ОСОБА_2 під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Окрім дослідженого судом відеозапису, з якого встановити факт вчинення ОСОБА_2 не виявилось можливим, інших доказів щодо порушення позивачем п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху наприклад, роздруківок, фотодоказів відповідачі не надали.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/855/17 роз`яснив, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правовому висновку, який зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 14.03.2018 у справі №760/2846/17, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідачами, в порушення вимог ст. 77 КАС України, не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, в якій вказано про порушення водієм ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зазначена постанова є предметом спору між сторонами, та не може розглядатися як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові.

ОСОБА_2 заперечується факт порушення ним п.п. 2.9. д. ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП.

Судом у даній справі встановлено, що, відповідачами до суду не надані будь-які докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме ті з них, які б підтверджували користування водієм, під час руху транспортного засобу, засобами зв`язку тримаючи їх у руці. Відтак, вина його не доведена належним чином, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є не доведеним.

Верховний Суд у постанові № 357/10134/17 від 23.10.2019 року роз`яснив, що на підставі статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відсутність у справі будь-якого доказу, як-то відеозапису з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови.

Згідно з постановою Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17 правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

З огляду на наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6896087 від 27.04.2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 245, 247, 251, 283, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 5, 9, 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до інспектора ВПД № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНПУ у Хмельницькій області Казмірука Валентина Володимировича, Головне управління національної поліції України у Хмельницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора відділу поліцейської діяльності № 2 (м. Красилів) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Казмірука Валентина Володимировича серії ЕАС № 6896087 від 27.04.2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, місцезнаходження: 29000, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, .

Відповідач інспектор ВПД № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНПУ у Хмельницькій області Казмірук Валентин Володимирович,місцезнаходження: 31000, Хмельницька область, м. Красилів, вул. Грушевського, 46.

Повний текст рішення складений 26.05.2023 року.

Суддя В.О. Шовкун