Справа № 420/8917/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8917/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК "АГЕНТ" до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕК "АГЕНТ" (далі - позивач) звернулося з позовною заявою до Одеської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України № UA500080/2023/000064/1 від 10.04.2023 р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України № UA500080/2023/000504.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.05.2021 р. між ТОВ "ТЕК "АГЕНТ" та компанією HERMES INTERNATIONAL SHIPPING укладено контракт на поставку транспортних засобів № 2705/21. На підставі вказаного контракту та супроводжувальних документів HERMES INTERNATIONAL SHIPPING здійснив на адресу ТОВ "ТЕК "АГЕНТ" поставку товару - легкового автомобіля. Під час декларування товару позивачем відповідно до ст.ст.57, 58 МК України самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано до митного органу повний пакет документів, передбачений ст.53 МК України. Проте, за результатами розгляду поданих документів митний орган відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товару за заявленою декларантом митною вартістю, у зв`язку з чим оформив картку відмови у митному оформленні випуску № UA500080/2023/000504 з причин винесення рішення про коригування митної вартості товарів № UA500080/2023/000064/1 від 10.04.2023 р., яким за резервним методом скориговано митну вартість товарів. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог МК України, так як воно не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваному рішенні відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ТОВ "ТЕК "АГЕНТ" числового значення складових митної вартості товарів, заявлених за основним методом її визначення, є безпідставним, так як позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Ухвалою від 26.04.2023 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

11.05.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що 09.04.2023 р. декларантом до митниці було подано митну декларацію для здійснення митного оформлення товарів № 23UA99U3. Декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та всіх документів щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, у графі "Freight & Charges" коносаменту зазначені умови оплати фрахту "FREIGHT PREPAID AS ARRANGED", тобто - "передплата фрахту за домовленістю", а згідно інвойсу, де зазначені умови поставки CPT (UA) Чорноморськ (згідно правил Інкотермс - всі витрати на перевезення оплачені продавцем до м.Чорноморськ). Таким чином, у митного органу виникають сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості, і, зокрема, витрат на доставку до кордону України. Зазначені в п.4.1 контракту умови поставки CFR (UA) не відповідають зазначеним у інвойсі умовам поставки CPT (UA) Чорноморськ. У випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити забезпечення страхування вантажу. Документів про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано. У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати додаткові документи: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації виробника товару; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 10.04.2023 р. декларантом було надано коносамент. Додатковими документами не спростовано виявлені розбіжності, а тому митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням наявної в митниці інформації щодо аналогічних (подібних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Таким чином, оскаржувані рішення є правомірними, а тому підстави для їх скасування відсутні.

15.05.2023 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує на те, що відповідачем не спростовано викладені у позовній заяві доводи позивача про протиправність оскаржуваних рішень.

Положеннями ст.258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.05.2021 р. між ТОВ "ТЕК "АГЕНТ" (Покупець) та HERMES INTERNATIONAL SHIPPING (Продавець) укладено контракт № 2705/21, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві належний йому на праві власності транспортний засіб, а Покупець зобов`язується прийняти транспортний засіб і оплатити його вартість (п.1.1 контракту).

05.08.2022 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 3, якою внесено зміни до контракту.

Відповідно до п.1.2 контракту під транспортним засобом в даному Контракті маються на увазі колишні у вживанні пошкоджені легкові і вантажні автомобілі, фургони, причепи та інші транспортні засоби, з описом їх недоліків, зазначених в Інвойсах до даного Контракту.

Пунктом 2.2 контракту визначено, що Продавець зобов`язується передати Покупцеві наступні документи: технічний паспорт (title, оригінал 1 шт.), інвойс (оригінал, 1 шт.).

За приписами п.п.3.2, 3.2.1 контракту загальна ціна Контракту становить суму у відповідності з усіма інвойсами до даного Контракту. Ціна кожного ТЗ вказується у відповідному інвойсі до Контракту.

Ціна ТЗ узгоджена Сторонами на умовах відповідного інвойсу (п.3.3 контракту).

Згідно п.п.4.1, 4.2 ТЗ за цим Договором передаються у власність Покупця у кількості відповідно до інвойсу до Контракту, на умовах, вказаних у цьому інвойсу, відповідно до "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2020 року), Фактичне місце передачі ТЗ (місце поставки): погоджується сторонами в інвойсах.

Відповідно до п.5.1 контракту розрахунки (оплата) за даним Контрактом здійснюються в наступному порядку: оплата повної вартості, зазначеної у відповідному інвойсі, здійснюється Покупцем протягом 180 робочих днів з дати виставлення рахунку.

На виконання умов контракту HERMES INTERNATIONAL SHIPPING поставлено ТОВ "ТЕК "АГЕНТ" товар, а саме: № 1 - легковий автомобіль, з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем), такий, що використовувався, - 1 шт., торгівельна марка - КІА, модель - МОНАVE, кузов - НОМЕР_1 .

09.04.2023 р. декларантом подано електронну митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД № 23UА99U3. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), - 27300 дол. США.

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 05.01.2023 р. № 9081; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 03.04.2023 р. № 030430; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.01.2023 р. № 2818-44; довідку про технічні характеристики транспортного засобу від 07.04.2023 р. № 06-04; довідку від 01.04.2023 р. № 01/04/2023-28; контракт від 27.05.2021 р. № 2705/21.

За результатами перевірки МД № 23UА99U3 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення від 10.02.2022 р., в якому вказано, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не подані всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувано додаткові документи: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації виробника товару; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

10.04.2023 р. на виконання вимог митного органу позивач додатково надав коносамент від 20.01.2023 р. № ZIMUSEL71034632-1. Також, повідомив про те, що інших документів надано не буде.

10.04.2023 р. відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA500080/2023/-000064/1, відповідно до якого визначено вартість товару 30000 дол. США/шт., ніж заявлено декларантом 27300 дол. США/шт.

У рішенні про коригування митної вартості зазначено, що за результатами візуальної перевірки встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: в графі "Freight & Charges" коносаменту зазначені умови оплати фрахту "FREIGHT PREPAID AS ARRANGED", тобто - "передплата фрахту за домовленістю", а згідно інвойсу, де зазначені умови поставки CPT (UA) Чорноморськ (згідно правил Інкотермс - всі витрати на перевезення оплачені продавцем до м.Чорноморськ). Таким чином, у митного органу виникають сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості, і зокрема витрат на доставку до кордону України. Зазначені в п.4.1 контракту умови поставки CFR (UA) не відповідають зазначеним у інвойсі умовам поставки CPT (UA) Чорноморськ. У випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити забезпечення страхування вантажу. Документів про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано.

Враховуючи викладене, було витребувано додаткові документи: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації виробника товару; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

10.04.2023 р. декларантом було подано коносамент.

За результатами проведеної шляхом обміну електронними повідомленнями консультацій між митним органом і декларантом, згідно ч.6 ст.54 та ч.2 ст.58 МК України, заявлену декларантом митну вартість товарів митним органом не може бути визнано за ціною угоди внаслідок виявлених розбіжностей та не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів.

На підставі аналізу наявної у митного органу інформації, митним органом здійснено коригування до рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, із заявленої декларантом 27300 дол. США/шт. до 30000 дол. США/шт. (МД від 22.07.2021 р. № UA500100/2021/201518).

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA500080/2023/000064/1, відповідачем сформовано карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2023/000504.

Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із позовною заявою про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до ч.3 ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 ст.53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що складові митної вартості достовірно документально не підтверджено, подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а надані позивачем документи містять розбіжності:

- в графі "Freight & Charges" коносаменту зазначені умови оплати фрахту "FREIGHT PREPAID AS ARRANGED", тобто - "передплата фрахту за домовленістю", а згідно інвойсу, де зазначені умови поставки CPT (UA) Чорноморськ (згідно правил Інкотермс - всі витрати на перевезення оплачені продавцем до м.Чорноморськ), у зв`язку з чим є сумніви щодо достовірності зазначених у документах складових митної вартості, зокрема, витрат на доставку до кордону України;

- зазначені в п.4.1 контракту умови поставки CFR (UA) не відповідають зазначеним у інвойсі умовам поставки CPT (UA) Чорноморськ;

- не надано документів про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України;

- не надано додатково витребуваних документів: рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стосовно доводів відповідача щодо розбіжностей у коносаменті та інвойсі суд зазначає наступне.

Пунктами 3.2, 3.2.1, 3.3 контракту від 27.05.2021 р. № 2705/21 передбачено, що загальна ціна Контракту становить суму у відповідності з усіма інвойсами до даного Контракту. Ціна кожного ТЗ вказується у відповідному інвойсі до Контракту. Ціна ТЗ узгоджена Сторонами на умовах відповідного інвойсу.

Згідно п.п.4.1, 4.2 ТЗ за цим Договором передаються у власність Покупця у кількості відповідно до інвойсу до Контракту, на умовах, вказаних у цьому інвойсу, відповідно до "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2020 року), Фактичне місце передачі ТЗ (місце поставки): погоджується сторонами в інвойсах.

З викладеного слідує, що умови поставки транспортного засобу визначаються в інвойсі.

Відповідно до інвойсу від 05.01.2023 р. № 9081 позивачу поставлено легковий автомобіль КІА МОНАVE на умовах поставки СРТ CHORNOMORSK згідно Інкотермс 2020 за ціною 27300 дол. США.

За правилами Інкотермс 2020 термін CPT (англ. Carriage Paid To) (… named place of destination), або Фрахт/перевезення оплачені до (… назва місця призначення), означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики чи втрати ушкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Під словом перевізник розуміється будь-яка організація, яка на підставі договору перевезення бере на себе зобов`язання забезпечити самому чи організувати перевезення товару по залізниці, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним чи іншим транспортом чи комбінацією цих видів транспорту.

Таким чином, за умовами поставки СРТ витрати на доставку товару покладаються на продавця товару, а не на покупця, та вже включені продавцем до вартості товару.

Окрім цього, суд зауважує, що за змістом ст.134 КТМУ договір морського перевезення вантажу повинен бути укладений у письмовій формі. Одним із документів, що підтверджує наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є коносамент.

За положеннями Конвенції Організації Об`єднаних Націй щодо морського перевезення вантажів 1978 року (Гамбурзькі правила) договір морського перевезення означає будь-який договір, відповідно до якого перевізник за сплату фрахту зобов`язується перевезти вантаж морем з одного порту до іншого; однак, договір, що охоплює перевезення морем, а також перевезення будь-яким іншим способом, розглядається як договір морського перевезення для цілей цієї Конвенції лише тією мірою, якою він відноситься до перевезення морем. Коносамент означає документ, що підтверджує договір морського перевезення та приймання або навантаження вантажу перевізником і відповідно до якого перевізник зобов`язується здати вантаж проти цього документа.

Коносамент, в який не включено, як це передбачено підпунктом "k" пункту 1 статті 15, зазначення фрахту чи інша вказівка на те, що фрахт повинен сплачуватись вантажоодержувачем, або не вказаний демередж, що підлягає оплаті вантажоодержувачем, є доказом primafacie того, що ніякого фрахту чи демереджа з нього до сплати не належить.

Подані позивачем до митного оформлення контракт від 27.05.2021 р. № 2705/21, інвойс від 05.01.2023 р. № 9081 не містять застереження щодо оплати фрахту отримувачем вантажу.

Суд зазначає, що покупець не може нести відповідальність за заповнення продавцем коносаменту та внесення до нього відповідної інформації.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.01.2020 р. у справі № 813/1350/14.

Враховуючи викладене, доводи відповідача про наявність розбіжностей у коносаменті та інвойсі є безпідставними.

Твердження відповідача про те, що зазначені в п.4.1 контракту умови поставки CFR (UA) не відповідають зазначеним у інвойсі умовам поставки CPT (UA) Чорноморськ, суперечать наданими позивачем документам, так як митним органом не враховано, що 05.08.2022 р. укладено додаткову угоду № 3, згідно якої п.4.1 контракту викладено в наступній редакції: "ТЗ за цим Договором передаються у власність Покупця у кількості відповідно до інвойсу до Контракту, на умовах, вказаних у цьому інвойсу, відповідно до "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2020 року)".

Тобто, п.4.1 контракту, на який посилається відповідач, містить не умови поставки CFR, а зазначає про визначення умов поставки в інвойсі.

Згідно інвойсу від 05.01.2023 р. № 9081 поставку товару здійснено на умовах СРТ CHORNOMORSK згідно Інкотермс 2020.

Таким чином, жодних розбіжностей подані позивачем документи щодо умов поставки не містять.

Стосовно доводів відповідача про не надання до митного оформлення документів про страхування, суд зазначає, що поставка товару здійснювалася на умовах СРТ, яким не передбачено обов`язку страхування товару.

Як вже вказувалося, за умовами поставки CPT продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Ціна СРТ (СРТ prict) означає, що контрактна (інвойсова або митна) ціна за товар включає суму вартості самого товару, експортного митного оформлення товару з оплатою експортних мит та інших зборів і вартості доставки (фрахту) до зазначеного місця призначення.

Пунктом 2.2 контракту від 27.05.2021 р. № 2705/21 визначено перелік документів, які продавець зобов`язується передати покупцеві, а саме: технічний паспорт (title, оригінал 1 шт.), інвойс (оригінал, 1 шт.).

Тобто, як умовами поставки СРТ, так і умовами контракту не передбачено страхування товару, а тому вимога відповідача надати документ про витрати на страхування, за умови, що страхування не здійснювалося, є необґрунтованими.

Аналогічно безпідставними є вимоги митного органу про надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту), оскільки такі витрати позивачем не здійснювалися.

Суд вважає неприйнятним вимогу щодо надання виписки з бухгалтерської документації, оскільки відповідно до п.5.1 контракту від 27.05.2021 р. № 2705/21 розрахунки (оплата) здійснюються в наступному порядку: оплата повної вартості, зазначеної у відповідному інвойсі, здійснюється покупцем протягом 180 робочих днів з дати виставлення рахунку.

Таким чином, на дату подання документів щодо митного оформлення поставленого позивачу товару не настали підстави для здійснення оплати, у зв`язку з чим жодні розрахунки не проводилися.

Щодо доводів відповідача про ненадання декларантом усіх необхідних документів, а саме: каталогів, специфікацій виробника товару, копії митної декларації країни відправлення, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, то суд вважає їх безпідставними, так як такі документи згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 р. у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 р. у справі № 540/2219/18.

В той же час позивачем було надано відповідачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.01.20123 р. № 2818-44 (технічний паспорт), довідку ТОВ "Фаст Драйв" від 07.04.2023 р. № 06-04 про технічні характеристики колісного транспортного засобу, що ввозиться на митну територію України, та довідку ТОВ "Тримакс-Авто" від 01.04.2023 р. № 01/04/2023-28 щодо відповідності легкового автомобіля КІА МОНАVE вимогам екологічних норм не нижче рівня "ЄВРО-2".

Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованих товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.

Разом із тим підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товарів і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товарів за першим методом визначення їх митної вартості.

Відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 10.04.2023 р. № UA500080/2023/000064/1 відповідачем використано для коригування митної вартості товару МД від 22.07.2021 р. № UA500100/2021/201518.

В той же час приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач лише зазначив цю МД однак не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі № 804/6243/14.

Враховуючи викладене, позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

З урахуванням викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів від 10.04.2023 р. № UA500080/2023/000064/1 не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки підставою для оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2023/000504 слугувало рішення про коригування митної вартості товарів від 10.04.2023 р. № UA500080/2023/000064/1, яке за результатами розгляду справи суд визнав протиправним, то вказана картка відмови також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. В той же час позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 10.04.2023 р. № UA500080/2023/000064/1 та карти відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2023/000504, а тому позовні вимоги ТОВ "ТЕК "АГЕНТ" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "ТЕК "АГЕНТ", то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5368 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

Частинами 1-4 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п.п.1, 2, 6 ч.1 ч.2 ст.19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16, від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19 неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 р. у справі № 814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

У відзиві на позовну заяву відповідачем було зазначено, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 10000 грн. становить 3,72 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01 січня 2023 року, або 1,49 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітку плату у погодинному розмірі за 247,15 годин роботи. Отже, на переконання відповідача, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 10000 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача та стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності та співрозмірності.

Судом встановлено, що 25.03.2023 р. між ТОВ "ТЕК "АГЕНТ" та Адвокатом Курбановою С.Р. укладений договір № 25/03-2023 про надання правової допомоги та 10.04.2023 р. укладена Додаткова угода № 2 до нього.

Згідно п.1 Додаткової угоди № 2 від 10.04.2023 р. Адвокат за дорученням Клієнта зобов`язується здійснити оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів № UA500080/2023/000064/1 від 10.04.2023 р. та карти відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2023/000504.

Вартість послуг Адвоката (гонорар), що надаються за даною Додатковою угодою, становить 10000 грн.. Гонорар за даною Додатковою угодою є фіксованим та включає в себе супроводження судової справи в судах всіх інстанцій (п.2).

Гонорар сплачується Клієнтом після прийняття рішення судами першої та апеляційної (в разі оскарження) інстанцій протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання рахунку від Адвоката (п.3).

Згідно п.4 Додаткової угоди Клієнт зобов`язаний підписати надані Адвокатом Акт приймання-передачі наданих послуг або надати мотивовану відмову протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання акту. У випадку не надання мотивованої відмови від підписання акту протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання акту, послуги надані Адвокатом, вважаються наданими в повному обсязі та такими, що відповідають вимогам Клієнта.

На підтвердження обґрунтованості понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. позивач надав до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 25.03.2023 р. № 25/03-2023, додаткову угоду від 10.04.2023 р. № 2, акт приймання-передачі робіт (наданих послуг) від 14.04.2023 р. № 2, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер адвоката.

Згідно акту приймання-передачі робіт (надання послуг) від 14.04.2023 р. № 2 загальна вартість робіт (послуг) складає 10000 грн. та включає: складання та подання до Одеського окружного адміністративного суду позову до Одеської митниці Державної митної служби України про оскарження рішення про коригування митної вартості товарів № UA500080/2023/000064/1 від 10.04.2023 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2023/000504; аванс за представництво в судах всіх інстанцій.

Суд вважає, що визначений позивачем розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та виклику учасників справи. При цьому, на момент відкриття провадження у справі, судом встановлено можливість розгляду справи на підставі наявних матеріалів справи, які були достатніми для прийняття рішення по даній справі та не потребували надання учасниками справи додаткових обґрунтувань, пояснень та доказів по справі.

Крім того, дана адміністративна справа є справою незначної складності, по даній категорії справ є установлена судова практика, а тому складання позовної заяви не вимагає глибокого аналізу судової практики і нормативно-правових актів.

Виходячи з наведеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ТОВ "ТЕК "АГЕНТ", а також додані до справи докази понесення позивачем судових витрат, їх співмірність із складністю справи, обсягом наданих до суду та досліджених матеріалів, а також обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на підготовку процесуальних документів, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання позивача в цій частині та стягнення з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК "АГЕНТ" (65045, м.Одеса, вул.Велика Арнаутська, буд.76, офіс 2, ) до Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, 21А, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 10.04.2023 р. № UA500080/2023/000064/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500080/2023/000504.

Стягнути з Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, 21А, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК "АГЕНТ" (65045, м.Одеса, вул.Велика Арнаутська, буд.76, офіс 2, ) судовий збір у сумі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн.

Стягнути з Одеської митниці (65078, м.Одеса, вул.Лип Івана та Юрія, 21А, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК "АГЕНТ" (65045, м.Одеса, вул.Велика Арнаутська, буд.76, офіс 2, ) витрати на правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко