Справа № 500/4668/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/4668/22 пров. № А/857/4213/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року (ухвалене головуючим суддею Подлісною І.М. у м. Тернопіль) у справі № 500/4668/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання рішення протиправним та скасування, зобов`язання до вчинення дій;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просив:

визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області о/р № 08 від 09.12.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 07.12.2022 ОСОБА_1 період роботи з 04.07.2001 по 30.04.2016 до стажу державної служби;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 з 07.12.2022 з врахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що ОСОБА_1 07.12.2022 звернувся в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Відповідача-2) із заявою про перехід із пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по віку, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки станом на 01.05.2016, хоч і не займав посаду державної служби, проте мав більше 20-ти років стажу державної служби для призначення такого виду пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано неправомірним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09.12.2022 о/р № 08 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993, п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати з 07.12.2022 ОСОБА_1 період роботи з 04.07.2001 по 30.04.2016 до стажу державної служби. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993, п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 з 07.12.2022, з врахуванням виплачених сум.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач 07.12.2022 звернувся до Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перехід із пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по віку, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки станом на 01.05.2016, хоч і не займав посаду державної служби, проте мав більше 20-ти років стажу державної служби для призначення такого виду пенсії.

12.12.2022 за № 1900-0204-8/37969 позивач отримав лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, прийняте за принципом екстериторіальності, від 09.12.2022 о/р № 08 про відмову у перерахунку пенсії. Причина відмови - час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, до 04.07.2001 по дату набуття чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». До заяви ОСОБА_1 додано трудову книжку НОМЕР_1 , згідно з якою стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, становить 09 років 0 місяців 0 днів. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити позивачу у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі заяви від 07.12.2022, оскільки стажу державної служби недостатньо для вищезазначеного виду перерахунку.

Не погодившись із даним рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зокрема, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З наведеного видно, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 , до стажу державної служби Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області зараховано періоди роботи до 04.07.2001, що не оспорюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (9 років 0 місяців 0 днів). Позивач має передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік (63 роки) і страховий стаж (47 років 3 місяці 2 дні).

Підставою для відмови позивачу в переведенні на пенсію державного службовця стало те, що позивач станом на 01.05.2016 не займав посади державної служби, а стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України становить 09 років, відтак позивач не може вважатися особою, яка з досягненням 60 річного віку має право на перехід на пенсію державного службовця, передбачену ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Щодо цього колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону № 899-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 46 Закону № 889-VII визначені особливості стажу державної служби, у пункті 4 ч. 2 якої зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, стаж державної служби за період роботи (служби) до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Аналізуючи наведені норми обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016, до моменту вступу в дію Закону № 899-VIII, здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

Тобто, у цьому випадку необхідно керуватися Порядком № 283.

Згідно п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок №229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Слід зазначити, що як Порядок № 283, так і чинний наразі Порядок № 229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області до стажу державної служби не зараховано період роботи позивача в органах місцевого самоврядування, оскільки 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ.

Посада позивача в спірний період з 04.07.2001 по 30.04.2016 (сільський голова Рибниківської сільської ради) належить до категорії посад в органах місцевого самоврядування у силу вимог Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи № 351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Враховуючи викладене, доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними, а тому період роботи позивача з 04.07.2001 по 30.04.2016 на посаді сільського голови Рибниківської сільської ради підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

На момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (07.12.2022) із питанням переведення на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу», стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становив 23 роки 9 місяців і 27 днів.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХII після 01.05.2016 відповідно до частини 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ та «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII (загальний стаж роботи - 47 років 3 місяці 2 дні при необхідному 35 років; досягнув віку 63 роки; стаж державної служби 23 років 9 місяців і 27 днів станом на 01.05.2016.

Отже, станом на час звернення до відповідача із заявою про переведення із пенсії за вислугу років на пенсію державного службовця позивач мав необхідний стаж (вислугу років) державного службовця, що підтверджується матеріалами справи, а тому відмова пенсійного органу у переведенні його на пенсію державного службовця є протиправною.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 500/4668/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
З. М. Матковська