Справа № 460/16522/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2023 року м. Рівне №460/16522/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Гончар Богдан Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доСпеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону
про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (далі - відповідач) та просить стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за період з 05.07.2021 по 03.11.2021, на загальну суму 104651,60 грн. (857,80 грн. х 122 дні).

Обґрунтовуючи позов, вказав, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі № 460/6002/20 його поновлено на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері. В цій частині рішення суду допущено до негайного виконання. Однак відповідач в цій частині рішення суду не виконав. 03.11.2021 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №460/6002/20 рішення суду першої інстанції в цій частині скасовано, постановлено нове рішення, відповідно до якого він поновлений на посаді прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону, а обов`язок поновлення покладено на військову прокуратуру Західного регіону України. Вважає, що з 05.07.2021 відповідач повинен був добровільно поновити його на посаді і такий обов`язок існував до 03.11.2021. Постановою суду апеляційної інстанції в зазначеній справі визначено середньоденний заробіток позивача в сумі 857,80 грн. Покликаючись до положень статті 236 КЗпП України, вважає, що відповідач повинен сплатити на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 05.07.2021 по 03.11.2021 з розрахунку середнього заробітку 857,80 грн.

Ухвалою від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.01.2022. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву та витребувано додаткові докази.

12.05.2022 відповідач подав заяву про відвід судді.

Ухвалою від 12.01.2022 заяву про відвід судді повернуто заявнику без розгляду.

Протокольною ухвалою від 12.01.2022 підготовче засідання відкладено.

12.01.2022 відповідач повторно подав заяву про відвід судді.

Ухвалою від 13.01.2022 визнано заявлений Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону відвід головуючому судді Дорошенко Н.О. необґрунтованим.

Ухвалою суду від 14.01.2022 в задоволенні заяви про відвід судді Дорошенко Н.О. відмовлено.

31.01.2022 відповідач подав відзив на позов разом з клопотанням про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. В обґрунтування відзиву вказав, що на виконання судового рішення від 05.07.2021 в звернутій до негайного виконання частині про поновлення позивача на посаді Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону видано наказ № 486к від 27.07.2021, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону з 14.08.2020. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та прийнято нове рішення, яким останнього поновлено на посаді прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону (що і було зроблено Спеціалізованою прокуратурою регіону 27.07.2021 наказом № 486к). 16.12.2021 Рівненським окружним адміністративним судом залишено без розгляду заяву відповідача про роз`яснення рішення суду від 05.07.2021 у справі № 460/6002/20 в частині поновлення на роботі, оскільки таке не набрало законної сили, вважає, що у прокуратури регіону не виникало обов`язку його виконувати. З таких підстав просив відмовити в позові повністю.

Протокольною ухвалою від 31.01.2022 в підготовчому засіданні оголошено перерву.

02.02.2022 позивач подав відповідь на відзив, в якій, зокрема, вказав на наявність підстав для застосування ч. 4 ст. 159 КАС України, відповідно до якої неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Також навів заперечення по суті аргументів відповідача, які узгоджуються з обґрунтуванням позову. Вважає, що не пізніше 05.07.2021 відповідач повинен був його поновити на посаді саме прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сферу. Крім того, 18.08.2021 окремою ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/6002/20 визнано протиправним пункт 2 наказу відповідача від 27.07.2021 №486к, ухвала набрала законної сили негайно та підлягала виконанню, однак не була виконана відповідачем.

Оскільки в матеріалах судової справи відсутнє документальне підтвердження щодо дати отримання відповідачем ухвали суду від 13.12.2021 про відкриття провадження у справі, якою встановлено строк для подання відзиву, суд не вбачає підстав для висновку про неподання відзиву у строк, встановлений судом. Враховуючи фактичне подання відповідачем відзиву, а також заперечення проти позову представника відповідача в підготовчому засіданні, відсутні підстави для висновку про визнання позову відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України.

Протокольною ухвалою від 07.02.2022 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14.02.2022.

11.02.2022 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою 14.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 09.03.2022.

Протокольними ухвалами від 09.03.2022 та 30.03.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану.

Ухвалою від 28.04.2022 забезпечено участь представника відповідача судовому засіданні 16.05.2022 о 14:00 в режимі відеоконференції через Львівський апеляційний суд.

Представник відповідача 16.05.2022 в судове засідання в режимі відеоконференції не прибув без повідомлення причин. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 16.05.2022 позивач повністю підтримав свої доводи та аргументи з підстав, наведених в заявах по суті справи.

У зв`язку з відсутністю в судовому засідання представника відповідача судом оголошено зміст відзиву на позов.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 у справі № 460/16522/21, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2022, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення відмовити повністю.

Постановою Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 460/16522/21 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Рівненського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 21.03.2023 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, - до розгляду. Розгляд справи №460/16522/21 ухвалено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 27.04.2023 заяву представника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про розгляд справи № 460/16522/21 за правилами загального позовного провадження, - задоволено. Розгляд справи ухвалено провести за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання "08" травня 2023 року о 09:30 год.

Ухвалою суду від 08.05.2023 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на "22" травня 2023 року о 10:00 год.

Ухвалою суду від 18.05.2023 забезпечено участь представника відповідача судовому засіданні 22.05.2023 о 10:00 в режимі відеоконференції через Сихівський районний суд міста Львова.

В судовому засіданні 22.05.2023 позивач повністю підтримав свої доводи та аргументи з підстав, наведених в заявах по суті справи.

В судовому засідання 22.05.2023 представник відповідача заперечив позовні вимоги та використав доводи та аргументи наведені у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши позивача та представника відповідача, з`ясувавши доводи та заперечення сторін, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував такі фактичні обставини справи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі №460/6002/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнано протиправним та скасовано наказ військового прокурора Західного регіону України від 07.08.2020 № 515к в частині звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України та з органів прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері з 14.08.2020.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.08.2020 по 05.07.2021 включно у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 та з урахуванням рішень Рівненського окружного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі № 460/7603/20 та від 10.12.2020 у справі № 460/4351/20.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

07.07.2021 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи про негайне виконання рішення суду у справі № 460/6002/20 про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.

29.07.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження за №66312231 з виконання виконавчих листів, виданих Рівненським окружним адміністративним судом 07.07.2021 у справі №460/6002/20.

Як встановлено з матеріалів справи, на виконання судового рішення Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону видано наказ від 27.07.2021 № 486к, пунктом 2 якого ОСОБА_1 поновлено з 14.08.2020 в органах прокуратури та на посаді прокурора Військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України, а пунктом 3 наказано виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць. Підстава: рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі №460/6002/20.

18.08.2021 Рівненським окружним адміністративним судом за заявою позивача в порядку статті 383 КАС України постановлено окрему ухвалу у справі № 460/6002/20 про виявлені порушення закону суб`єкта владних повноважень Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону. Визнано протиправним пункт 2 наказу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 27.07.2021 №486к в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню закону, зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону поновити ОСОБА_1 на посаді відповідно до рішення суду від 05.07.2021 у справі №460/6002/20.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 в справі № 460/6002/20 в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та прийнято в цій частині постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Військову прокуратуру Західного регіону України поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України. Стягнуто з Військової прокуратури Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 278785,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі № 460/6002/20 залишено без зміни.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 у справі № 460/6002/20 окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яка подана в порядку статті 383 КАС України, відмовлено.

Відповідно до довідки Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про середньоденне та середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за червень липень 2020 року № 116 від 08.05.2023, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 857,80 грн.

06.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення його на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за період з 05.07.2021 по 03.11.2021, тобто за період від дати ухвалення рішення суду першої інстанції у справі № 460/6002/20, в частині, що була звернута до негайного виконання, до дати скасування такого судового рішення в цій частині судом апеляційної інстанції.

При вирішенні судового спору суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частина перша статті 129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин другої-третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 371 КАС України визначено випадки, за яких судові рішення виконуються негайно, зокрема: про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За приписами ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Отже, з дати постановлення Рівненським окружним адміністративним судом рішення від 05.07.2021 у справі № 460/6002/20 у відповідача виник обов`язок виконати таке судове рішення, зокрема, в частині поновлення позивача на посаді, зазначеній в судовому рішенні, оскільки в цій частині рішення суду належало виконати негайно.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні (підписання суддею), чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Тобто, негайне виконання рішення у даному випадку, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі після оголошення рішення суду (підписання суддею) якомога скоріше, з урахуванням місця, часу та обставин у кожній справі, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

При цьому, за обставинами справи, відповідач рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07 2021 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері з 14.08.2020, в порядку, у спосіб та у строк, встановлений судовим рішенням, що підлягало негайному виконанню, не виконав.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України унормовано, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно статтею 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження. А для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 р. по справі 260/1424/18.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Водночас, звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначив, що на посаді він поновлений не був, що, в свою чергу, свідчить про затримку виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Однак, вказане перешкоджає суду здійснити розрахунок належних до стягнення сум так, як неможливо встановити період затримки виконання судового рішення у справі № 460/6002/20 про поновлення позивача на посаді.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 15.02.2023 у даній справі зазначено, що інститут звернення рішення суду до негайного виконання покликаний забезпечувати швидкий і реальний захист прав працівника. Цей інститут не заперечує можливості скасування в апеляційному порядку рішення, допущеного до негайного виконання, проте на стадії апеляційного оскарження віддає перевагу інтересам працівника.

Зрештою стаття 236 КЗпП не містить у собі застереження про те, що скасування рішення про поновлення на роботі звільняє роботодавця від обов`язку оплатити працівнику вимушений прогул при затримці його виконання.

На основі цих обставин і міркувань Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку затримки виконання рішення про поновлення на роботі факт подальшого скасування цього рішення в апеляційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату.

Інакше застосування статті 236 КЗпП може атакувати принцип обов`язковості судового рішення та здатне підважити процесуальний інститут звернення рішення суду до негайного виконання.

Як вже було зазначено судом вище, рішення суду про поновлення позивача на посаді прийнято 05.07.2021, наказ на виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді видано не було. Крім того, вказане рішення суду в частині поновлення позивача на службі, скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021.

Отже, враховуючи правовий висновок Верховного Суду сформований у постанові від 15.02.2023 у даній справі, відповідач допустив затримку виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 за період з 06.07.2021 по 02.11.2021 (120 днів).

Згідно довідки Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 08.05.2023 № 116 середньоденне грошове забезпечення позивача за один календарний день складає 857,80 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 06.07.2021 по 02.11.2021 складає 102936 грн. (120 календарних днів * 857,80 грн.).

При цьому не підлягає задоволенню вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за 05.07.2021 та 03.11.2021.

Суд звертає увагу на те, що учасниками справи наведено істотний обсяг аргументів щодо своїх вимог та заперечень, а до заяв по суті справи долучено ряд письмових матеріалів, які стосуються взаємовідносин позивача та відповідача з питань проходження публічної служби, однак не є вагомими для вирішення цього судового спору. Суд у цій справі враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем під час розгляду справи було частково надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи частково було спростовано відповідачем.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки судом встановлено частково факт наявності порушеного права позивача з боку відповідача, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

За приписами ч.3 ст.139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, задовольнити частково.

Стягнути з Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за період з 06.07.2021 по 02.11.2021, на загальну суму 102936 (сто дві тисячі дев`ятсот тридцять шість) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1029 (одну тисячу двадцять дев`ять) грн. 44 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону (вул. Клепарівська, 20, м. Львів, Львівська область,79007, ЄДРПОУ/РНОКПП 38326057)

Повний текст рішення складений 25 травня 2023 року

Суддя Д.П. Зозуля