Справа № 583/1225/23
Суддя: Плотникова Н. Б.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/1225/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2023 року позивач подав до суду адміністративний позов, в якому постанову відповідача від 21.01.2023 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, - просить скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.01.2023 р. старшим інспектором ВП № 4 м. Суми Сумського РУП капітаном поліції Онищенком Ю.Ю. винесено стосовно нього ( ОСОБА_1 ). постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП. У постанові відповідач стверджує, що він ( ОСОБА_1 ) порушив п. 2.1 (а) ПДР України. Вважає, що зазначену постанову винесено безпідставно та з порушенням його прав. Постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Зазначає, що рухаючись трасою Суми-Полтава на власному автомобілі був зупинений працівниками поліції поблизу м. Суми без належних на те причин. На вимогу працівників поліції надати документи на право керування транспортним засобом, він ( ОСОБА_1 ) помітив, що забув документи за місцем несення служби та запропонував пред`явити документи в електронному вигляді та надав ID-картку громадянина України та військовий квиток, що підтверджують його особу. Працівники поліції відмовилися його ( ОСОБА_1 ) слухати та почали щось писати. Оскільки він ( ОСОБА_1 ) поспішав по службі, то підписав дану постанову. Відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням його ( ОСОБА_1 ) прав та правових гарантій. Постанову було винесено на місці вчинення правопорушення і за таких умов він (позивач) не мав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою. Крім того, не складення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення не дало йому можливості висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення. У оскаржуваній постанові ніяким чином його пояснення або його незгода із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення не відображені. До постанови у справі не долучено доказів, передбачених ст. 251 КУпАП. Обвинувачення, не підтверджене належними та допустимими доказами, має бути визнано таким, що ґрунтується на припущеннях.

Також позивачем подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду, яке мотивує тим, що він з 26.05.2022 р. і по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що перебуває в зоні бойових дій на території іншого району, тому він не мав можливості звернутися до суду з позовом.

01.05.2023 р. від відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивує тим, що 21.01.2023 р. винесено оскаржувану постанову оскільки позивач 21.01.2023 р. на автодорозі Суми-Полтава керував транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Водій механічного транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. При винесенні оскаржуваної постанови дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси позивача. Зазначає, що в своїй позовній заяві позивач підтверджує факт відсутності посвідчення водія 21.01.2023 р. та не спростовує факт керування транспортним засобом 21.01.2023 р. За таких обставин у позивача наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, зазначивши, що 21.01.2023 р. він керував транспортним засобом Рено Логан днз НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції. Він (позивач) має право керування транспортним засобом відповідної категорії, однак оригінал посвідчення водія він забув вдома, бо поспішав на військову службу, і пред`явив працівникам поліції фотокопію посвідчення водія, яка мається в його мобільному телефоні. Вважає постанову від 21.01.2023 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, винесену старшим інспектором СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП капітаном поліції Онищенко Ю.Ю., неправомірною та просить її скасувати, а провадження по справі закрити.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області в судовому засіданні просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.01.2023 року старшим інспектором СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП капітаном поліції Онищенко Ю.Ю. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 441888, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Згідно даної постанови ОСОБА_1 21.01.2023 року о 17.35 год. на а/д Суми-Полтава 11 км Сумський район керував транспортним засобом Рено Логан днз НОМЕР_2 без водійського посвідчення, тобто не мав права керувати даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а ПДР України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, зокрема за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В матеріалах справи наявна копія посвідчення водія НОМЕР_3 від 28.12.2007 р., виданого Охтирським відділенням РЕР УДАІ УМВС України в Сумській області 28.12.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами категорії «В».

Крім того, в судовому засіданні позивач надав суду для огляду оригінал вказаного вище посвідчення водія НОМЕР_3 від 28.12.2007 р.

Відповідачем не поданого належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача про наявність у нього права керування транспортними засобами категорії «В». Доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідачем суду не надано.

До відзиву на позовну заяву відповідачем подано диск з відеозаписом подій на нагрудну боді камеру поліцейського.

Однак, з копії постанови серії БАБ № 441888 від 21.01.2023 р. вбачається, що в графі «7. До постанови додаються» відсутні будь-які відомості про наявність відеозапису. Так само дана постанова не містить відомостей про здійснення відео фіксації.

Також оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, обставини, що вказані інспектором в оскаржуваній постанові повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73, 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 року у справі №524/9716/16-а, від 08 квітня 2020 року у справі №337/346/17(2-а/337/56/2017), яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

В порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, не надано інших доказів вчинення правопорушення, а саме у графі 7 оскаржуваної постанови відсутні відомості про будь-які додатки.

Отже, відеозапис з бодікамери, наданий відповідачем до відзиву на позовну заяву, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про врахування того факту, що позивач в позовній заяві та в судовому засіданні підтверджує, що він 21.01.2023 р. керував транспортним засобом, і що на момент його зупинки працівниками поліції 21.01.2023 р. у нього був відсутній оригінал посвідчення водія і він пред`явив працівникам поліції фотокопію посвідчення водія на своєму мобільному телефоні.

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, або не пред`явила електронне посвідчення водія, - передбачена частиною 1 ст. 126 КУпАП. Однак відповідно до постанови серії БАБ № 441888, винесеної 21.01.2023 р. старшим інспектором СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП капітаном поліції Онищенко Ю.Ю., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП України, диспозицією якої передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Крім того, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, крім того, останній скористався наданим йому правом оскаржити вказане рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №489/4827/16-а, від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а, від 28 травня 2020 року у справі №524/4668/17.

Всупереч вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП в постанові серії БАБ № 441888 від 21.01.2023 року не наведені обставини та не зазначено жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Доказів, перелічених у ст. 251 КУпАП, які беззаперечно підтверджують факт вчинення позивачем порушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суду не надано.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідачем до суду не надано.

Із врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 441888 від 21.01.2023 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де суд касаційної інстанції вказав на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанову серії БАБ № 441888, винесену 21.01.2023 р. старшим інспектором СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП капітаном поліції Онищенко Ю.Ю., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи позивача про нескладення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ч. 2 ст. 258 КУпАП), справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч. 1 ст. 276 КУпАП), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ч. 1 ст. 283 КУпАП).

Щодо поновлення строку на оскарження постанови серії БАБ № 441888 від 21.01.2023 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи, що позивач з 26.05.2022 р. по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , суд вважає за можливе поновити пропущений строк звернення до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 02.04.2023 року (а.с. 23).

Враховуючи вказане вище, витрати понесені позивачем під час розгляду справи, а саме судовий збір сплачений за подання позовної заяви, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Сумській області на користь ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 441888, винесену 21.01.2023 р. старшим інспектором СРПП ВП № 4 (м. Суми) Сумського РУП капітаном поліції Онищенко Ю.Ю., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн., провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 23 м. Суми, 40000, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання позовної заяви розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Б. Плотникова