Справа № 460/45376/22
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/45376/22 пров. № А/857/2549/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року (суддя першої інстанції Недашківська Т.М., м. Рівне, повний текст складено 13.01.2023)

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо прийняття рішень від 16.06.2022 №1700-0503-8/32515, від 14.09.2022 №1700-0501-8/47055, розрахунку переплати від 13.09.2022 №7865/04-04-16 про виниклу переплату пенсії за період з 11.10.2017 по 30.06.2022 на суму 64557,94 грн; визнання протиправними дій щодо нездійснення перерахунку пенсії відповідно до КМУ «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з 01.03.2022; визнання протиправними та скасування рішення №1700-0503-8/32515 від 16.06.2022, №1700-0501-8/47055 від 14.09.2022, розрахунок переплати пенсії №7865/04-04-16 від 13.09.2022 про виниклу переплату пенсії за період з 11.10.2017 по 30.06.2022 на суму 64557,94 грн; зобов`язання поновити з 01.07.2022 виплату пенсії в розмірах, які виплачувалися до 01.07.2022; зобов`язання здійснити з 01.03.2022 виплату пенсії з урахуванням індексації відповідно до КМУ «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 без урахування положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 11.10.2017) та визначення переплати пенсії за період з 11.10.2017 по 30.06.2022 в розмірі 64557 грн 94 коп. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 1 липня 2022 року пенсії за віком з підвищенням до пенсії за понаднормовий стаж без врахування частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01 липня 2022 року пенсії за віком з підвищенням до пенсії за понаднормовий стаж відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії, в сумі 21205 грн 10 коп, та з кількості років понаднормового стажу, визначеного на момент здійснення перерахунку - 21 рік. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо нездійснення перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з 01.03.2022 та зобов`язання здійснити виплату пенсії з врахуванням індексації відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судового збору у розмірі 496,20 грн.

Не погодившись із рішенням, вважаючи таке ухваленим з порушенням норм процесуального права, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Просить скасувати оскаржене рішення 13.01.2023 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційних вимог зазначило, що правильність перерахунку пенсії позивача на виконання судового рішення у справі №460/1985/19 було переглянуто у липні 2022 року і визначено, що пенсія відповідно до статті 27 Закону №1058 мала б становити 3679,95 грн, в тому числі 168 грн розмір пенсії за першою складовою, 1003,34 грн розмір пенсії за другою складовою, 3451,64 грн доплата за 19 років понаднормового стажу, 56,94 грн щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю. Отже, у зв`язку з перерахунком виникла переплата пенсії за період з 11.10.2017 по 30.06.2022 в розмірі 64557,94 грн. За наведених обставин, відповідач стверджує про безпідставність вимог позивача.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовив у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржене. Тому в силу приписів ч.1 ст. 308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині вирішення позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія) серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 29.03.1994, та з 02.10.2012 отримує пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.10.2017, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017, у справі № 565/1581/17 позов ОСОБА_1 задоволено повністю; зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 07.07.2017 пенсію за віком із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, на підставі норми частин другої статті56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - по день припинення права на вказаний вид збільшення пенсії на таких підставах.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №460/1985/19, що набрало законної сили 26.03.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 11.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 % заробітку.

ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області про здійснення йому індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на що отримав відповідь від 10.06.2022 №7739-6994/Т-02/8-1700/22 про те, що з 01.03.2022 при проведенні перерахунку пенсії встановлено розмір заробітку для обчислення пенсії в сумі 21205,10 грн з врахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати 1,14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118, однак перераховано доплату за понаднормовий стаж і пенсія з 01.03.2022 складає 9043,71 грн, в тому числі 116,04 грн доплата за 6 років понаднормового стажу.

У подальшому позивач отримав лист від 16.06.2022 №1700-0503-8/32515 про наявність переплати пенсії за період з 11.10.2017 по 30.06.2022 в розмірі 64557,94 грн і необхідність її сплатити.

ОСОБА_1 звернувся з заявою/скаргою, на яку отримав відповідь від 14.09.2022 №1700-0501-8/4705 з довідкою про розрахунок переплати.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що здійснення перерахунку пенсії позивача у зв`язку з індексацією не зумовлює втрату його права на застосування частини другої статті 56 Закону № 796-XII, яке підтверджено судовими рішеннями. Відповідач здійснивши перерахунок пенсії і визначивши переплату пенсії в розмірі 64557,94 грн застосував частини другу статті 27 Закону №1058-ІV та абзац 2 частини першої статті 28 Закону №1058-ІV, відповідно до якої за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Протоколами перерахунку пенсії підтверджено, що відповідач визначав пенсію позивача з врахуванням доплати за понаднормовий стаж саме відповідно до Закону №1058-ІV, і здійснював доплату за 4 роки понаднормового стажу (39-35 років), за 6 років (41-35 років), позбавивши наявного у позивача права на доплату за понаднормовий стаж саме відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ. Тому, здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахунку пенсії без застосування частини другої статті 56 Закону № 796-XII є протиправним. Отже, відповідачем не обґрунтовано та протиправно здійснено перерахунок пенсії за віком позивача без урахування положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 11.10.2017) та визначено переплату пенсії за період з 11.10.2017 по 30.06.2022 в розмірі 64557,94 грн.

Щодо позовних вимог про зобов`язання поновити виплату пенсії з 01.07.2022 у розмірах, які виплачувалися до 01.07.2022, суд зазначив, що враховуючи, що відповідач протиправно здійснив перерахунок пенсії позивача і визначив переплату пенсії за період з 01.10.2017 по 30.06.2022 в розмірі 64557,94 грн, тому, з метою ефективного захисту неодноразово порушених прав позивача суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 1 липня 2022 року пенсії за віком з підвищенням до пенсії за понаднормовий стаж без врахування частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01 липня 2022 року пенсії за віком з підвищенням до пенсії за понаднормовий стаж відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії, в сумі 21205 грн. 10 коп, та з кількості років понаднормового стажу, визначеного на момент здійснення перерахунку- 21 рік.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 49 Закону № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Отже, законодавцем надано право особі обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом № 1058-ІV, або спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Згідно пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії за віком), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

При цьому, починаючи з впровадженням в Україні пенсійної реформи, тобто з 1 січня 2004 року, призначення та перерахунок пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції є неможливим лише на підставі Закону № 796-ХІІ без врахування положень Закону № 1058-ІV.

Застосування окремих положень № 1058-ІV не є перешкодою для застосування положень Закону № 796-ХІІ при обрахунку пенсії вказаній категорії осіб.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія за віком та на яких поширюється дія Закону № 796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік стажу.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 6 лютого 2018 року в справі № 560/675/17.

Відповідно до абзацу 2 частині 1 статті 28 Закону № 1058-ІV за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений мінімальний стаж роботи для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків).

Як правильно зауважив суд першої інстанції, право позивача на перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, встановлено в судових рішеннях: постанові Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.10.2017 у справі № 565/1581/17, рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №460/1985/19, які набрали законної сили.

Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 у справі №460/1985/19, яке набрало законної сили, встановлено, що внесені Законом № 2148-VIII зміни до частини другої статті 56 Закону № 796-XII не зумовлюють перерахунок пенсії позивача, виплата пенсії позивача на умовах відповідно до постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.10.2017 має здійснюватись до моменту внесення відповідних змін у законодавство, на підставі якого виплачувалась пенсія позивача, відтак відповідач протиправно здійснює виплату пенсії позивачу з 11.10.2017 без урахування положень частини другої статті 56 Закону № 796-XII.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як видно з листів відповідача від 16.06.2022, від 14.09.2022, розрахунку переплати від 13.09.2022, а також з протоколу перерахунку пенсії, відповідачем застосовано «двоскладову формулу» при обчисленні розміру пенсії позивача. Разом з тим, починаючи з 01.07.2022 відповідач зменшив розмір пенсійної виплати позивача.

Однак, як правильно зауважив суд першої інстанції, що здійснення перерахунку пенсії позивача у зв`язку з індексацією не зумовлює втрату його права на застосування частини другої статті 56 Закону № 796-XII, яке підтверджено судовими рішеннями.

Так, відповідач здійснивши перерахунок пенсії і визначивши переплату пенсії в розмірі 64557,94 грн за період з жовтня 2017 року по червень 2022 року застосував частини другу статті 27 Закону №1058-ІV та абзац 2 частини першої статті 28 Закону №1058-ІV, відповідно до якої за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

Протоколами перерахунку пенсії підтверджено, що відповідач визначав пенсію позивача з врахуванням доплати за понаднормовий стаж саме відповідно до Закону №1058-ІV, і здійснював доплату за 4 роки понаднормового стажу (39-35 років), за 6 років (41-35 років), позбавивши наявного у позивача права на доплату за понаднормовий стаж саме відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ.

Отже, здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахунку пенсії без застосування частини другої статті 56 Закону № 796-XII є протиправним.

При цьому безпідставними є посилання відповідача на приписи частини другої статті 27 Закону № 1058 як на підставу для зменшення розміру пенсії позивача, з огляду на наступне.

Відповідач мав здійснити нарахування і, відповідно, виплату пенсії позивачу на виконання судових рішень із збільшенням пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад законодавчо встановлений стаж роботи 20 років.

Крім того, відповідно до пункту 4 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

При цьому відповідачем не лише не було встановлено збільшення до пенсії з урахуванням вимог частини другої статті 56 Закону № 796, а навпаки, зменшено розмір пенсійної виплати та визначено переплату в розмірі 64557,94 грн.

Отже, відповідачем не обґрунтовано та протиправно здійснено перерахунок пенсії за віком позивача без урахування положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 11.10.2017) та визначено переплату пенсії за період з 11.10.2017 по 30.06.2022 в розмірі 64557,94 грн.

Щодо позовних вимог про зобов`язання поновити виплату пенсії з 01.07.2022 у розмірах, які виплачувалися до 01.07.2022, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач протиправно здійснив перерахунок пенсії позивача і визначив переплату пенсії за період з 01.10.2017 по 30.06.2022 в розмірі 64557,94 грн.

При цьому судом правильно взято до уваги, що судовими рішеннями підтверджено право ОСОБА_1 на пенсію з врахуванням частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ.

Встановлено, що розмір заробітної плати для обчислення пенсії з 01.07.2022 становить 21205 грн 10 коп, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 0,41833 (41 років 10 місяців страхового стажу: 502 місяці х 1% / 12), як наслідок розмір пенсії за віком становитиме: 21205,10 х 0.41833 = 8870,73 грн.

Даний розрахунок відповідачем зроблений правомірно і відображений в протоколі перерахунку пенсії з 01.07.2022.

Однак, в подальшому відповідач застосувавши абзац 2 частини першої статті 28 Закону №1058-ІV, проігнорувавши право позивача на доплату за понаднормовий стаж відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ, невірно вирахував вказану доплату в розмірі 116,04 грн (6 років х 1% х 1934 грн мінімальна пенсія за віком).

Отже, належний розмір підвищення до пенсії, передбачене частиною другою статті 56 Закону № 796-ХІІ, яка передбачає збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, має становити: 21205,10 грн (розмір заробітної плати для обчислення пенсії) х 21 років понаднормового стажу (41 рік страхового стажу відняти 20 років) х 1% = 4453,07 грн.

Посилання відповідача на відсутність в судовому рішенні Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1985/19 зобов`язання здійснювати перерахунок у разі зміни законодавства, є безпідставними, оскільки це не спростовує законодавчо визначеного обов`язку відповідача здійснити новий перерахунок пенсії в разі настання обставин для його проведення, зокрема, в разі збільшення розміру заробітної плати, що враховується при обчислені пенсії, та/або понаднормового страхового стажу.

При цьому, визначенням судом з врахуванням норм законодавства доплати позивача за понаднормовий стаж не є втручанням в дискрецію органу пенсійного фонду України.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з метою ефективного захисту порушених прав позивача суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 без урахування положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 11.10.2017) та визначення переплати пенсії за період з 11.10.2017 по 30.06.2022 в розмірі 64557 грн 94 коп.; визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 1 липня 2022 року пенсії за віком з підвищенням до пенсії за понаднормовий стаж без врахування частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01 липня 2022 року пенсії за віком з підвищенням до пенсії за понаднормовий стаж відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії, в сумі 21205 грн 10 коп, та з кількості років понаднормового стажу, визначеного на момент здійснення перерахунку - 21 рік.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар