Справа № 200/2197/23
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 травня 2023 року Справа №200/2197/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради про визнання відмови протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов позов адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради набрати та зареєструвати заяву позивача про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) по формі бланку (Додаток 8 до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)), затвердженої постановою КМУ №265 від 7 лютого 2022 р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в реєстрації місця проживання позивача у будинку Л-1 за адресою: АДРЕСА_1 , Гребінківська територіальна громада, оформленого у вигляді листа та усної відмови;

- визнати за позивачем право реєстрації місця проживання з правом проживання з пропискою у житловому будинку Л-1, за адресою: АДРЕСА_1 , Гребінківська територіальна громада, після введення його в експлуатацію 28.03.2022р. шляхом реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ІУ58;

- зобов`язати відповідача зареєструвати місце проживання позивача у будинку Л-1 за адресою: АДРЕСА_1 , Гребінківська територіальна громада, з одночасним зняттям із попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування);

- стягнути з відповідача на користь позивача 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, які перерахувати на рахунок для підтримки ЗСУ, за реквізитами: Банк: Національний банк України, МФО 300001, Рахунок № UA0992708, , Отримувач: Національний банк України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Частиною 2 статті 171 КАС України передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, набуваю висновку, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, у заявку із чим має бути залишена без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Так, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Як вбачається з позовної заяви позивач в прохальній частині позову, поряд з іншим, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в реєстрації місця проживання позивача у будинку АДРЕСА_2 , Гребінківська територіальна громада, оформленого у вигляді листа та усної відмови, при цьому не конкретизуючи яке саме рішення відповідача суду треба визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 161 вказаного Кодексу у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Проте, у зв`язку із тим, що позивачем не конкретизовано позовні вимоги в частині зазначення яке саме рішення суду треба визнати протиправним та скасувати, у суду відсутня можливість перевірити дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, позивачу необхідно викласти зміст позовних вимог, в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в реєстрації місця проживання позивача у будинку Л-1 за адресою: АДРЕСА_1 , Гребінківська територіальна громада, оформленого у вигляді листа та усної відмови із зазначенням номеру та дати такого рішення.

Суд також зазначає, що у своїх позовних вимогах позивач просить суд визнати за позивачем право реєстрації місця проживання з правом проживання з пропискою у житловому будинку Л-1, за адресою: АДРЕСА_1 , Гребінківська територіальна громада, після введення його в експлуатацію 28.03.2022р. шляхом реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ІУ58.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Водночас, згідно зі ст. 245 КАС України до повноважень суду не відноситься визнання за особою права реєстрації місця проживання. Так, в рамках розгляду справи суд не наділений повноваженнями визнання за особою права реєстрації місця проживання.

Отже, позивачу потрібно уточнити свої позовні вимоги в даній частині позовних вимог.

Також, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 позивач повинен зазначити, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивачем у позовній заяві не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а також не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Відповідно до положень ч.2 ст.173 КАС України остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті є завданням підготовчого провадження.

Згідно з вимогами ч.1 ст.47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 31.10.2018 року по справі №826/16958/17.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, позивачем не дотримано вимог пунктів 3 та 5 частини 5 статті 160 КАС України, зокрема, не наведено обґрунтований розрахунок суми моральної шкоди, яку позивач просить стягнути із відповідача, та не надано доказів на підтвердження її розміру.

Крім того, приписами ч. 3 статті 161 КАС України закріплено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення зазначених вимог закону, до позовної заяви не доданий документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване тим, що матеріальний стан позивача є таким, що не дозволяє сплатити судовий збір за звернення до суду із даним позовом оскільки єдиним джерелом її доходу є пенсія, вважає, що з урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, і зазначений перелік є вичерпним.

Вирішуючи питання про можливість задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд виходить з наступного.

Статтею 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає ЗУ «Про судовий збір».

Приписами пунктів 1, 3 ч. 1 статті 8 ЗУ «Про судовий збір» також передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір»).

Таким чином, основною умовою за якої може мати місце відстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати, - це майновий стан сторони, який повинен бути підтверджений достовірними доказами.

Клопочучи про звільнення від сплати судового збору позивач зазначає лише, що на даний час він перебуває у скрутному матеріальному становищі та єдиним джерелом доходу є пенсія. Крім того позивачем надано до суду лист ГУ ДПС у Донецькій області від 14.02.2023 року №170/6/05-99-24-16, в якому зазначено, що за 2022 рік позивачем не заявлений дохід відповідно до поданої податкової декларації від 06.01.2023 року.

Однак, суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження вказаної обставини, а саме того, що позивач перебуває в такому скрутному матеріальному становищі, за якого він не має можливості сплатити судовий збір суду не представлено.

Суд зазначає, що сама по собі зазначена позивачем обставина не свідчить про наявне в нього скрутного матеріального становища, за якого він не має реальної можливості сплатити судовий збір.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. ст. 1,2 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно із яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані небажанням сторони сплатити судовий збір, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Згідно із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 686/114/16-ц, положення Закону України "Про судовий збір" не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі "Kniat v. Poland", заява № 71731/01; п. 63- 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі "Jedamski and Jedamska v. Poland", заява № 73547/01).

При розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (справа "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia), заява № 26746/05). Крім того, на переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи (справа "ФК Мретебі проти Грузії" (FC Mretebi v. Georgia), заява № 38736/04).

Суд зауважує, що позивачем суду не представлено жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан наразі є таким, що перешкоджає зверненню до суду з даним позовом.

Суд зазначає також, що сам по собі факт отримання пенсійних виплат особою не позбавляє цю особу права та можливості отримання інших доходів, з яких може бути сплачений судовий збір. Водночас, документів на підтвердження тих обставини, що пенсія є єдиним джерелом доходу позивача, як-то довідки органу доходів і зборів, або інших доказів в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, зокрема, довідки про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківських документі про відсутність на рахунку коштів, довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, документів про відсутність доходів членів сім`ї, тощо, в обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору позивачу, матеріали справи не містять.

При цьому суд наголошує, що звільнення від сплати судового збору, його зменшення, відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду. Питання про звільнення, відстрочення, розстрочення судового збору чи зменшення його розміру суд вирішує враховуючи майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується. Рішення суд ухвалює в кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених підстав.

Аналогічної думки дійшов також Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №805/2792/18-а (адміністративне провадження №К/9901/60142/18) у постанові від 11.10.2018.

У зв`язку із наведеним, враховуючи, що судом не знайдено підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

За приписами частини 2 ст. 169 КАС України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Як вже зазначалося вище, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає ЗУ «Про судовий збір».

Як вбачається з пред`явлених позовних вимог, позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру, а саме:

- визнати протиправною відмову відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради набрати та зареєструвати заяву позивача про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) по формі бланку (Додаток 8 до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)), затвердженої постановою КМУ №265 від від 7 лютого 2022 р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в реєстрації місця проживання позивача у будинку Л-1 за адресою: АДРЕСА_1 , Гребінківська територіальна громада, оформленого у вигляді листа та усної відмови;

- визнати за позивачем право реєстрації місця проживання з правом проживання з пропискою у житловому будинку Л-1, за адресою: АДРЕСА_1 , Гребінківська територіальна громада, після введення його в експлуатацію 28.03.2022р. шляхом реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ІУ58;

- зобов`язати відповідача зареєструвати місце проживання позивача у будинку АДРЕСА_2 , Гребінківська територіальна громада, з одночасним зняттям із попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01 січня 2023 року становить 2 684 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подання до суду даного позову становить 4294,40 (1 073,60 грн. * 4).

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку, що даний позов слід залишити без руху із наданням позивачу строку для усунення його недоліків, шляхом подання до суду документа про сплату судового збору на суму 4294,40 грн., або обґрунтованого клопотання про зменшення розміру належних до оплати судових витрат, звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк, з наданням відповідних доказів на його підтвердження; нового тексту позовної заяви з конкретизованим змістом позовних вимог; розрахунку суми моральної шкоди доказів на підтвердження її розміру.

Відповідно до ч. 3 зазначеної статті, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради про визнання відмови протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, - залишити без руху та надати позивачу строк в 10 (десять) днів з дня вручення їй копії цієї ухвали для надання суду:

- нового тексту позовної заяви з конкретизованим змістом позовних вимог;

- розрахунку суми моральної шкоди доказів на підтвердження її розміру;

- документа про сплату судового збору на суму 4294,40 грн., або обґрунтованого клопотання про зменшення розміру належних до оплати судових витрат, звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк, з наданням відповідних доказів на його підтвердження.

Кошти в оплату судового збору мають бути перераховані на Рахунок отримувача коштів Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37967785, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA4005658, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

У разі якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров