Справа № 240/1772/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/1772/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити переведення на пенсію державного службовця за віком.

Позивач зазначає, що з 2006 року їй призначена пенсія по інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 20.12.2022 року, враховуючи наявний стаж державної служби більше 30 років, Позивач звернулася до Відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця. Листом від 27.12.2021 року Відповідач повідомив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.12.2022 року відмовлено у такому переведенні, оскільки відсутні правові підстави для такого переведення.

Таку відмову Позивач вважає протиправною, так як Відповідач не врахував, що Позивач має необхідний стаж державної служби більше 30 років і досягла відповідного віку.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача-1 по справі, направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує. У відзиві зазначається, що Позивач з 09.01.2001 року перебуває на обліку та отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З 22.12.2006 року Позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

За принципом екстериторіальності заява Позивача від 20.12.2022 року була передана на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.12.2022 року Позивачу було відмовлено у переведені на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та про перерахунок пенсії, так як чинним законодавством таке переведення, а з 01.05.2016 року такий перерахунок пенсії не передбачено.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Відповідача-2 по справі, направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує. У відзиві зазначається, що за результатом розгляду звернення Позивача від 20.12.2022року, яке надійшло за принципом екстериторіальності, 22.12.2022 року було ухвалено оскаржуване рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та про перерахунок пенсії.

Таке звернення Позивача, на думку Відповідача-2, по суті є зверненням щодо повторного призначення пенсії та щодо перерахунку пенсії державного службовця із розміру заробітної плати, з якої не сплачувалися страхові внески. Таке звернення не узгоджується із чинним законодавством, а тому в його задоволенні правомірно було відмовлено.

У відповіді на відзив Позивач зазначає про безпідставність передачі її заяви на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Вважає, що наявні всі підстави для призначення їй пенсії за віком відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Розглянувши в подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо пенсійного забезпечення державних службовців, в тому числі щодо порядку та підстав призначення пенсії, регулюються правовими нормами Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (надалі-Закон № 889-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Правовими нормами статті 90 цього Закону № 889-VIII прямо передбачено, що Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Одночасно суд враховує, що за приписами частин другої та п`ятої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (надалі-Закон № 3723-XII), що була чинна до прийняття Закону № 889-VIII, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до вимог п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 899 "Про державну службу" право на призначення пенсії відповідно до вимог ст.37 Закону № 3723-XII мають:

- державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу";

- особи, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу".

Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто з 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мають особи за наявності слідуючих умов:

- досягнення певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок);

- наявності передбаченого законодавством загального страхового стажу;

- наявності стажу державної служби не менш як 10 років та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, або наявності не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у "Справі про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця" від 04.04.2018 року (справа № 822/524/18) і зазначив, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 899 "Про державну службу") зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.93 № 3723 "Про державну службу" лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889 "Про державну службу", та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.93 № 3723 "Про державну службу" вік і страховий стаж.

Судом встановлено та визнається сторонами, що на час звернення про призначення (переведення) пенсії (20.12.2022 року) Позивач, ОСОБА_1 , досягла віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Сторонами не заперечується і, відповідно до вимог ч.1 ст.78 КАС України перед судом не доказується, наявність у Позивача загального страхового стажу та не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Суть спору між сторонами зведена виключно до наявності права у Позивача як особи, якій з 22.12.2006 року призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 3723-XII на призначення (переведення) на пенсію за віком відповідно до цього ж Закону і, відповідно на перерахунок пенсії з дня такого призначення (переведення).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача-2, Позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки Законом № 889-VIII не передбачено окремого порядку проведення перерахунків пенсії державним службовцям, яким до 01.05.2016 року було призначено спеціальні пенсії за нормами Закону N 3723-XII, крім випадків, коли перерахунку підлягають складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати, допомога тощо), які визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму (а.с.62).

Відповідно до доводів Відповідача-2, наведених у відзиві, за приписами п.3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 (надалі - Порядок № 622) право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають лише особи, яким до набрання чинності Законом № 889-VIII не призначалася пенсія.

Такі доводи Відповідача-2 не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

По-перше, як і зазначено в оскаржуваному рішенні, мало місце звернення Позивача від 20.12.2022 року про переведення її з пенсії по інвалідності, обчисленої з 22.12.2006 року за нормами Закону № 3723-XII, на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII із застосуванням довідок про заробітну плату державного службовця від 20.12.2022 року.

Таким чином, вказане звернення Позивача по суті є нерозглянутим, питання щодо наявності чи відсутності у Позивача права на пенсію за віком з 20.12.2022 року за нормами Закону № 3723-XII Відповідачем-2 не вирішено.

По-друге: оскаржуване рішення не містить доводів, що призначення такої пенсії Позивачу не узгоджується із вимогами п.3 Порядку № 622.

Разом з тим, суд зазначає, що статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника).

Приписи Закону № 3723-XII та приписи Закону № 889-VIII не містять жодних особливостей чи жодних обмежень права вибору пенсійних виплат особою, яка має одночасно право на різні види пенсії.

Більш того, відповідно до вимог ч.3 ст.4 Закону 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, а не нормативними актами КМ України.

Зазначене свідчить, що обмеження, передбачені вимогами п.3 Порядку № 622, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не підлягають врахуванню при вирішенні даного спору.

Одночасно суд погоджується з доводами Позивача, наведеними у відповіді на відзив, щодо протиправності застосування принципу екстериторіальності при розгляді її звернення від 20.12.2022 року.

Як зазначено у відзивах Відповідачів, передача заяви Позивача на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зумовлено правовими нормами п.4.2 розділу ІV. Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (надалі - Порядок № 13-1).

Разом, положення вказаного Порядку № 13-1 регламентують лише розгляд документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, як вже зазначалося судом, звернення Позивача від 20.12.2022року зумовлено переведенням її з пенсії по інвалідності, обчисленої з 22.12.2006року за нормами Закону № 3723-XII, на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII.

В розумінні вимог ч.1 ст.4 Закону N 1058-IV правові норми Закону № 3723-XII та Закону № 889-VIII не є складовими законодавства про пенсійне забезпечення, так як такі закони не приймалися відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Тобто, при розгляді вказаного звернення Позивача не підлягали застосуванню норми Порядку № 13-1, в тому числі щодо застосування принципу екстериторіальності.

Враховуючи вимоги ст.19 Конституції України та ст.2 КАС України суд робить висновок про відсутність у Відповідача-2 права на розгляд спірного звернення Позивача, а тому оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.12.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, наведені обставини свідчать, що звернення Позивача від 20.12.2022 року про переведення її з пенсії по інвалідності, обчисленої з 22.12.2006 року за нормами Закону № 3723-XII, на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII є нерозглянутим по суті уповноваженим суб`єктом владних повноважень

Таке порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 20.12.2022 року та зобов`язання розглянути вказане звернення у відповідності до вимог п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 N 899 "Про державну службу" та висновків суду.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України, судові витрати ОСОБА_1 у вигляді 1073,60 грн. судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, м. Хмельницький, 29000, ) від 22.12.2022 року, ухвалене за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 20.12.2022 року.

Визнати протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 20.12.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир,10003. РНОКПП/) розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 20.12.2022 року у відповідності до вимог п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 899 "Про державну службу" та висновків суду.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1073,60 грн. підлягають відшкодуванню шляхом їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк