Справа № 280/2192/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Справа № 280/2192/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні обчислення (перерахунку) пенсії із урахуванням заробітної плати за періоди роботи з серпня 1987 року по лютий 1989 року, згідно Довідки про заробіток для нарахування пенсії за період з серпня 1987 року по лютий 1989 року, виданої Республіканським унітарним підприємством «Науково-виробничий центр по геології» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища Республіки Білорусь від 19.03.2021 №2-2/114-АП, та із урахуванням заробітної плати за періоди роботи з травня по грудень 1992 року, згідно Довідки від 04.02.1993 №14, виданої Запорізьким регіональним центром «Милосердя» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя»;

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням заробітної плати за період з серпня 1987 року по лютий 1989 року, виданої Республіканським унітарним підприємством «Науково-виробничий центр по геології» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища Республіки Білорусь від 19.03.2021 №2-2/114-АП, починаючи з часу призначення пенсії, та виплатити різницю між отриманою та належною до виплати пенсією враховуючи різницю, що вже була виплачена;

3) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з урахуванням заробітної плати за період з травня по грудень 1992 року, вказаної згідно Довідки від 04.02.1993 №14, виданої Запорізьким регіональним центром «Милосердя» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя», починаючи з часу призначення пенсії, та виплатити різницю між отриманою та належною до виплати пенсією враховуючи різницю, що вже була виплачена;

4) стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Харьковим В.О., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1092167 від 05.04.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 27.08.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком. Разом із заявою про призначення пенсії позивач надав пенсійному органу довідки про заробітну плату: довідку від 19.03.2021 №2-2/114-АП, видану Республіканським унітарним підприємством «Науково-виробничий центр по геології» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища Республіки Білорусь, та довідку від 04.02.1993 №14, виданої Запорізьким регіональним центром «Милосердя» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя». Надалі позивач неодноразово звертався до відповідача із вказаними довідками для їх врахування при обчисленні розміру пенсії, однак отримав відмову з огляду на те, що довідка від 19.03.2021 №2-2/114-АП не може бути врахована у зв`язку з відсутністю первинних документів на підтвердження зазначених в довідці сум; довідка від 04.02.1993 №14 не відповідає вимогам Порядку № 22-1, а документи підприємства на зберігання до архівного управління не надходили. Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 24.04.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін у відповідності до положень статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

11.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№19126), в якому представник відповідача зазначає, що при зверненні за призначенням пенсії позивач надав довідки про заробітну плату для обчислення пенсії: за період з серпня 1987 року по квітень 1989 року, видану республіканським унітарним підприємством «Науково-виробничий центр по геології» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища Республіки Білорусь від 19.03.2021 № 2-2/114-АП та за період з березня 1989 року по травень 1992 року, видану Запорізькою філією українського державного головного науково-дослідного і виробничого інституту з інженерно-технічних і екологічних вишукань «УкрНДІІНТВ» від 08.12.2020 №28. Вказує, що довідку від 19.03.2021 № 2-2/114-АП неможливо врахувати з огляду на відсутність первинних документів, що підтверджують суми, зазначені в довідці, а направити запит на підтвердження не має змоги, так як поштове сполучення відсутнє. Водночас за результатами перевірки достовірності довідки та з урахуванням розбіжностей довідку від 08.12.2020 №28 було враховано при подальшому перерахунку пенсії. Крім того, представник відповідача висловлює заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу; вказує на документальне не підтвердження таких витрат. Також зауважує, що позивачем пропущений визначений законом строк звернення до адміністративного суду з огляду на те, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому про порушення свого права або про бездіяльність відповідача позивач може дізнаватися щомісяця. Звертає увагу на дискреційність повноважень Пенсійного фонду України з призначення (перерахунку) пенсії. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

22.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№20717), в якій представник позивача не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві та вказує на вочевидь безпідставну відмову в урахуванні наданих довідок про заробітну плату. Акцентує увагу суду, що вказані представником відповідача аргументи повністю повторюють зміст листа-відповіді; зауважує на дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, за якою стаж, набутий на території Республіки Білорусь (яка є державою-учасницею Угоди), враховують при встановленні права на пенсію та її обчисленні. Також, на думку відповідача, єдиним аргументом для неврахування довідки від 19.03.2021 №2-2/114-АП є лише відсутність поштового сполучення між Україною та Республікою Білорусь, у зв`язку з чим неможливо зробити запит для перевірки достовірності даних довідки. Також звертає увагу на відсутність жодних доводів відповідача щодо обґрунтування правомірності відмови при неврахуванні даних довідки від 04.02.1993 №14. Крім того, представник позивача не погоджується з твердженнями представника відповідача щодо пропущення строку звернення до суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.18-22).

В матеріалах справи наявна довідка від 19.03.2021 №2-2/114-АП про заробіток для обчислення пенсії, видана Республіканським унітарним підприємством «Науково-виробничий центр по геології» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища Республіки Білорусь, яка містить відомості про фактично виплачені суми заробітних плат за період з серпня 1987 року по лютий 1989 року (а.с.36).

За змістом довідки від 26.03.2007 № 59/1 ОСОБА_1 працював у Мозирській нафторозвідувальній експедиції глибокого буріння на посаді старшого інженера виробничо-технічного відділу у період з 01.08.1987 (наказ про прийом від 28.07.1987 № 417/к) по 20.02.1989 (наказ про звільнення від 20.02.1989 № 107/к) (а.с.40).

Відповідно до відомостей довідки від 26.03.2007 № 59: на підставі наказу Мінприроди Республіки Білорусь № 17 від 05.02.1997 Мозирська нафторозвідувальна експедиція глибокого буріння перейменована на Державне підприємство Мозирська нафторозвідувальна експедиція глибокого буріння виробничого об`єднання «Белгеологія»; на підставі наказу № 221/к від 08.07.2001 Державне підприємство «Мозирська нафторозвідувальна експедиція глибокого буріння» перейменоване в Республіканське унітарне підприємство «Мозирська нафторозвідувальна експедиція глибокого буріння» виробничого об`єднання «Белгеологія»; на підставі наказу № 64/к від 24.02.2003 Республіканське унітарне підприємство «Мозирська нафторозвідувальна експедиція глибокого буріння» перейменовано на Мозирську нафторозвідувальну експедицію глибокого буріння геологорозвідувального унітарного підприємства «Белгеологія» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища (а.с.39).

Згідно з довідкою від 19.03.2021 № 11-4/114-1-АП, 19.07.2013 Мозирська нафторозвідувальна експедиція глибокого буріння РУП «Белгеологія» перейменована на філіал «Мозирська нафторозвідувальна експедиція глибокого буріння» республіканського унітарного підприємства «Науково-виробничий центр геології» на підставі наказу Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища від 14.02.2013 № 51-ОД (а.с.38).

З 01.10.2018 Державне підприємство «НПЦ геології» є правонаступником філіалу «Мозирська нафторозвідувальна експедиція глибокого буріння» на підставі наказу № 114 від 30.08.2018, про що свідчить довідка від 19.03.2021 № 11-4/114-2-АП (а.с.37).

Також до справи долучено довідку від 04.02.1993 №14, видану Запорізьким регіональним центром «Милосердя» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя», за змістом якої ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя» Запорізького регіонального центру «Милосердя» та отримував відповідну заробітну плату (а.с.42).

Архівним управлінням Запорізької міської ради архівною довідкою від 25.02.2021 № 04-25/М-284 повідомлено, що документи Запорізького регіонального центру «Милосердя» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя» на зберігання до управління не надходили, тому надати відомості про нарахування заробітної плати, підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 та перейменування підприємства немає можливості (а.с.43).

28.09.2022 позивач звернувся до Шевченківського об`єднаного управління ПФУ м.Запоріжжя з проханням роз`яснити неврахування довідок про заробітну плату (а.с.28).

Відповідач листом від 14.10.2022 № 11083-10601/М-02/8-0800/22 повідомив, що під час звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 надано довідку про заробітну плату, видану в Республіці Білорусь «Научно-производственным центром по геологии» від 19.03.2021 за № 2-2/114-АП, а також довідку № 28 від 08.12.2020, видану «УкрНДІІНТВ», щодо перевірки якої спеціалістами відділу призначення пенсії було направлено запит. Перерахувати пенсію можливо після отримання акту перевірки щодо підтвердження факту достовірності наданих довідок первинними документами (а.с.31).

22.12.2022 позивач звернувся до керівника Пенсійного фонду України із заявою про створення комісії та прийняття рішення щодо перерахунку його пенсії відповідно до наданих довідок про заробітну плату в період з 01.08.1987 по 31.12.1992 (а.с.30).

Листом від 16.01.2023 № 560-14333/М-02/8-0800/23 відповідач роз`яснив, що підтвердження даних довідки про заробітну плату встановлюється на підставі первинних документів або за результатами перевірки підстав її видачі, проведеної спеціалістами органів Пенсійного фонду України. Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період з серпня 1987 року по квітень 1989 року врахувати при обчисленні розміру пенсійної виплати неможливо, оскільки відсутні первинні документи, що підтверджують суми, зазначені в довідці, а направити запит на підтвердження немає змоги, так як поштове сполучення відсутнє. Крім того, вказано, що з 15.11.2021 в Республіці Білорусь набрав чинності Закон «Про захист персональних даних», згідно з яким Фонд соціального захисту населення Міністерства праці та соціального захисту Республіки Білорусь не обробляє персональні дані третіх осіб без їх згоди (а.с.32).

Отримавши лист-відповідь, 02.02.2023 позивач знову звернувся до відповідача з проханням роз`яснити позицію пенсійного органу щодо наданої довідки від 04.02.1993 № 14 (а.с.30).

Листом від 05.03.2023 № 2903-2003/М-02/8-0800/23 відповідачем повідомлено, що враховуючи зміст довідки від 25.02.2021 № 04-25/М-284, виданої архівним управлінням Запорізької міської ради, провести перевірку достовірності даних довідки про заробітну плату неможливо, тому відсутні підстави для врахування довідки від 04.02.1993 № 14 при обчисленні пенсійної виплати. Додатково повідомлено, що форма довідки не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду від 25.11.2005 № 22-1 (а.с.33).

У трудовій книжці щодо спірних періодів роботи (серпень 1987 року лютий 1989 року, травень грудень 1992 року) містяться наступні записи:

01.08.1987 прийнятий старшим інженером виробничо-технічного відділу (наказ від 28.07.1987 № 417/к, печатка виробничого об`єднання «Белорусгеологія» трест «Белнафторозвідка»);

01.11.1998 переатестований та переведений інженером ІІ категорії інженерно-технічної служби (наказ від 31.10.1988 № 536/к);

20.02.1989 звільнений у зв`язку з переведенням в Запорожский филиал института Укрвосток ГИИНТИЗ (мовою оригіналу) (наказ від 20.02.1989 № 107/к);

12.05.1992 прийнятий на посаду заступника директора (наказ від 12.05.1992 №24-к, печатка Запорізького регіонального центру «МИЛОСЕРДЯ» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя»);

31.07.1996 звільнений за власним бажанням (наказ від31.07.1996 №31-к) (а.с.23-25).

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в урахуванні наданих довідок про заробітну плату при обчисленні пенсії, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Диспозицією підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року та, за бажанням пенсіонера, може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якими можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

За змістом пункту 2.10 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Порядку № 22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07 липня 2014 року) вбачається, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Суд зауважує, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Аналогічну норму містить й частина третя статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

За позицією відповідача довідку про заробіток від 19.03.2021 №2-2/114-АП, видану Республіканським унітарним підприємством «Науково-виробничий центр по геології» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища Республіки Білорусь, не взято до уваги при розрахунку пенсії, оскільки дипломатичні відносини з Республікою Білорусь розірвані, провести запит до органів, що здійснюють пенсійне забезпечення у Республіці Білорусь, щодо перевірки достовірності згаданої довідки на даний час є неможливим.

За приписами статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається в тому числі і із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Вимогами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 3 Угоди також встановлено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно зі статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обрахування пенсії проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказана Угода діяла до 02.12.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Однак, оскільки спірні правовідносини щодо пенсійного забезпечення позивача виникли до 02.12.2022 положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення підлягають застосуванню.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, обрахування розміру пенсії за віком працівнику який працював на підприємстві іншої держави проводиться за наявності інформації про сплату страхових внесків, у разі якщо внески сплачувалися до Пенсійного фонду України така інформація повинна міститися в системі персоніфікованого обліку, або така інформація повинна міститися у довідках, виданих підприємством іншої держави особі яка претендує на призначення пенсії за віком, у разі якщо облік сплати страхових внесків які сплачуються підприємствами інших держав ведеться компетентними органами таких держав.

Між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь 14.12.1995 підписано Угоду про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення (далі - Угода), яка набрала чинності для України як міжнародного договору 11.02.1997 (дата ратифікації Україною 22.11.1996). Вказана Угода регулює питання державного пенсійного забезпечення громадян, які постійно проживали на території однієї Договірної Сторони і переїхали на постійне проживання на територію іншої Договірної Сторони, та охоплює нижче перераховані види державних пенсій: пенсії за віком; пенсії по інвалідності; пенсії за вислугу років; пенсії в разі втрати годувальника.

За положеннями статті 6 Угоди при призначенні пенсій зараховується трудовий (страховий) стаж, в тому числі і той, що дає право для призначення пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, набутий по законодавству будь-якої з Договірних Сторін, в тому числі і до набуття чинності цієї Угоди, а також на території СРСР до 1 січня 1992 року. При цьому обчислення трудового (страхового) стажу проводиться по законодавству Договірної Сторони, яка призначає пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом наданої довідки від 26.03.2007 № 59/1 ОСОБА_1 працював у Мозирській нафторозвідувальній експедиції глибокого буріння на посаді старшого інженера виробничо-технічного відділу у період з 01.08.1987 по 20.02.1989, що також підтверджується наявними записами у трудовій книжці позивача.

З огляду на наведене, суд вважає, що позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається саме на пенсійний орган, а позбавлення управління можливості направлення відповідних запитів з метою перевірки наданих заявником документів, а також сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть слугувати підставою для відмови у врахуванні заробітної плати при призначенні пенсії фізичній особі. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 291/99/17.

Відтак, беручи до уваги, що конституційне право на соціальний захист включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд дійшов висновку, що відмова у врахуванні при обчисленні розміру пенсії довідки про заробітну плату від 19.03.2021 №2-2/114-АП, видану Республіканським унітарним підприємством «Науково-виробничий центр по геології» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища Республіки Білорусь, за період роботи з серпня 1987 року по лютий 1989 року з незалежних від позивача підстав, є безпідставною та такою, що порушує право заявника на соціальний захист.

Стосовно неврахування при обчисленні пенсії довідки від 04.02.1993 № 14, виданої Запорізьким регіональним центром «Милосердя» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя», щодо періоду роботи позивача з травня по грудень 1992 року, суд звертає увагу на таке.

Суд вкотре зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи трудову книжку, в якій підтверджується період роботи позивача з 12.05.1992 по 31.07.1996 у Запорізькому регіональному центрі «МИЛОСЕРДЯ» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя».

Суд зазначає, що відповідальність за повноту і точність тих чи інших записів в трудовій книжці покладено на власника підприємства, установи, організації або на уповноважену ним особу, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17, від 30.09.2021 у справі №300/860/17.

Більш того, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії (постанова Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а).

В контексті викладеного суд акцентує увагу на тому, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних, та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у період роботи в Запорізькому регіональним центром «Милосердя» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя».

Дослідивши записи у трудовій книжці, суд дійшов висновку, що записами у ній підтверджується стаж роботи у період з травня по грудень 1992 року. Також слід зазначити, що відповідні записи підписані посадовими особами і належним чином засвідчені печаткою.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано позивачу до стажу спірні періоди роботи, оскільки цей стаж підтверджується доказами, що досліджувались судом. Відтак належним способом захисту порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в урахуванні при обчисленні розміру пенсії заробітної плати за період з серпня травня по грудень 1992 року відповідно до довідки від 04.02.1993 №14.

Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо пропущення строку звернення позивача до суду, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права з листів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.10.2022, 16.01.2023, 05.03.2023, позов подано до суду 05.04.2023 (засобами поштового зв`язку), отже передбачений статтею 122 КАС України строк звернення до суду не пропущений.

Відтак, для належного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача врахувати для обчислення розміру пенсії позивача заробітну плату за період з серпня 1987 року по лютий 1989 року та за період з травня по грудень 1992 року відповідно до наданих довідок, з дати призначення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум є такими, що забезпечать повне та ефективне поновлення порушених прав позивача, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Квитанціями від 04.04.2023 № 32 та від 12.04.2023 № 16 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2 147,20 грн (а.с.17,59).

Оцінюючи клопотання представника позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стаття 132 КАС України визначає види судових витрат, відповідно до частини першої якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням частин шостої-сьомої статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень статті 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку, за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

При вирішенні цього питання, суд враховує й правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (№11-562ас18) про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У справі «Est/West Alliance Limited» проти України» (заява №19336/04; рішення від 02.06.2014) Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду не надано. Матеріали справи містять лише ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Харьковим В.О. серії АР № 1092167 від 05.04.2023, договір про надання юридичної (правової) допомоги від 09.03.2023. Пункт 3 вказаного договору передбачає, що клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, визначеною за згодою сторін; визначення розміру гонорару може бути оформлене Додатковою угодою (до матеріалів справи такої не надано).

Таким чином, за відсутності документально підтверджених та доведених понесених витрат позивачем на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2 147,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні при обчисленні розміру пенсії заробітної плати за період з серпня 1987 року по лютий 1989 року відповідно до довідки від 19.03.2021 №2-2/114-АП, виданої Республіканським унітарним підприємством «Науково-виробничий центр по геології» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища Республіки Білорусь, та за період з травня по грудень 1992 року відповідно до довідки від 04.02.1993 №14, виданої Запорізьким регіональним центром «Милосердя» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя», з дня призначення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 заробітну плату за період з серпня 1987 року по лютий 1989 року відповідно до довідки від 19.03.2021 №2-2/114-АП, виданої Республіканським унітарним підприємством «Науково-виробничий центр по геології» Міністерства природних ресурсів та охорони навколишнього середовища Республіки Білорусь, та за період з травня по грудень 1992 року відповідно до довідки від 04.02.1993 №14, виданої Запорізьким регіональним центром «Милосердя» Госпрозрахункового підприємства «Запоріжжя», з дня призначення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 24.05.2023.

Суддя К.В.Мінаєва