Справа № 204/9568/22
Суддя: Приваліхіна А. І.
Дата ухвалення: 2023-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/9568/22
Провадження № 2-а/204/10/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

представника позивача адвоката Мороза Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Уманець Валентини Вікторівни, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора 2 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області Уманець В.В., визначивши третьою особою - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, із вимогами про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі (а. с. 2-10).

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 вересня 2022 року інспектором 2 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області Уманець В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5850679, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.1 «а» ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень. З даною постановою він не згоден, вважає її такою, що винесена з порушенням закону, а відтак такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що про те, що на нього склали дану постанову він не знав, а дізнався лише після того, як його адвокат отримав відповідь на запит до УПП в Дніпропетровській області, до якої була долучена копія вказаної постанови. Вказує, обставини зазначені в даній постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджує, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а інспектором в супереч вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП при винесенні оскаржувальної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи наявна його вина у вчиненні такого. Тому, прохає суд постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 5850679 від 04 вересня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити, а дії інспектора 2 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області Уманець В.В. визнати протиправними.

Ухвалою суду від 13 лютого 2021 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10 годину 30 хвилин 06 березня 2023 року (а. с. 34), яка надіслана учасникам справи 13 лютого 2021 року за вихідним № 3446/23-вих/2-а/204/10/23 (а. с. 35).

06 березня 2023 року на офіційну електронну адресу та 14 березня 2023 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли письмові пояснення третьої особи Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Марченка А.О. (а. с. 40-47, 54-57), в яких прохає суду у задоволенні позову відмовити.

В поясненнях зазначає, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог КУпАП і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. Крім того, вказане підтверджується рапортом інспектора Горгули О.С., який був разом в складі з відповідачем. Вказує, що під час вирішення судами справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності визнання постанови (інших рішень) про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною чинним законодавством не передбачено, а тому вимога позивача про визнання дій інспектора протиправними, не підлягає задоволенню. Разом з цим, зазначає, що обставини, викладені позивачем в позовні заяві, мають суто гіпотетичних характер та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Тому вважає, що за вказаних обставин не має жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою суду від 20 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 12 годину 45 хвилин 02 травня 2023 року (а. с. 61), копія якої надіслана учасникам справи 20 березня 2023 року за вихідним № 8968/23-вих/2-а/204/10/23 (а. с. 62).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мороз Є.В., позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити, обґрунтування надав аналогічні тексту позовної заяви. Додатково зазначив, що він робив запит до УПП в Дніпропетровській області щодо надання інформації про конфлікт позивача з працівниками поліції та щодо складених відносно останнього протоколів. Так, у відповіді на його запит йому було повідомлено, що стосовно ОСОБА_1 також був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, однак постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року провадження у даній справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також зазначив, що ОСОБА_1 має водійське посвідчення, але за кермом був не він, а його знайомий, який є власником даного квардрациклу.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі (а. с. 64).

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях (а. с. 57), прохав про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 288 КУпАП, постанову інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення (частини перша, третя та шоста статті 122, частини перша, друга та восьма статті 152-1 цього Кодексу) може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Судом встановлено, що 04 вересня 2022 року інспектором 2 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області Уманець В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5850679, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.1 «а» ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 04 вересня 2022 року о 22 годині 50 хвилин 20 секунд у м. Дніпрі по вул. Січневій, 53 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не надав для перевірки документи, а саме посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб квадра цикл б. к. НОМЕР_1 , чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Нормами п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій aбo в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав aбo інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням aбo мас визначений строк.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами п. 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, і ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В обґрунтування своїх заперечень, третя особа зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Однак дані твердження не можуть бути доказом у справі, оскільки про наявність свідків у постанові про накладення адміністративного стягнення відносно позивача відповідачем не зазначено. Крім того, працівники поліції, які у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення, є зацікавленими особами в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Такий правовий висновок викладений у Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17.

Також, в обґрунтування своїх заперечень, третя особа зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується рапортом інспектора Горгули О.С., який був разом у складі з відповідачем, однак доданий рапорт інспектора не може бути єдиними доказами факту правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а.

Натомість, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, до неї не додано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем вказаного правопорушення.

Також, жодних доказів фіксування зазначених у постанові від 04 вересня 2022 року подій технічними приладами, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів, не надано відповідачем і суду.

Таким чином, судом встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачем, відсутні.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 зазначив про те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17 дійшов висновку про те, що сам по собі факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

В свою чергу, позивачем в позові зазначено, що між ним та працівниками поліції виник конфлікт, після сварки працівники поліції поїхали з місця події, при цьому жодних процесуальних документів в його присутності ними не складалося, не виносилося та йому не вручалося і не оголошувалося.

Вказане свідчить про те, що відповідачем, в порушення вимог ст. 252 КУпАП, не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення.

Оскільки відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що позивач 04 вересня 2022 року, о 22 годині 50 хвилин 20 секунд у м. Дніпрі по вул. Січневій, 53, керуючи транспортним засобом не надав працівникам поліції для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб квадра цикл б. к. НОМЕР_1 , тобто не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд дійшов переконливого висновку про те, що слід скасувати оскаржувану постанову, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5850679 від 04 вересня 2022 року, підлягає закриттю.

Щодо вимог позивача про визнання дій інспектора протиправними вони задоволенню не підлягають, оскільки за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішень, зокрема, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, то понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 496 гривень 20 копійок підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Уманець Валентини Вікторівни (49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2А), третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, пл. Троїцька, 2А), про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5850679 від 04 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів зо дня його проголошення або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його проголошення або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна