Справа № 380/653/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/653/20 пров. № А/857/5647/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року (головуючого судді Кравціва О.Р., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 11 год. 40 хв. в м. Львів повний текст рішення складено 13.03.2023) у справі № 380/653/20 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про накладення арешту на кошти та інші цінності у банківських установах, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області 27.12.2019 направило в суд в подальшому уточнивши позов до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» в якому просить накласти арешт на кошти, що знаходяться у банках.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 позов залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строків звернення з позовом до суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 апеляційну скаргу Державної податкової служби України задоволено, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 р. у справі № 380/653/20 скасовано. Направлено справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 06.09.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Шахта Надія» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №380/653/20.

Оскаржуваним рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року задоволено позов повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року Приватне акціонерне товариство «Шахта «Надія» оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Також вказує серед іншого, що в інтегровану картку платника податку податковим органом безпідставно включені суми заборгованості з податку на додану вартість на суму 3965340,86 грн. та податку на прибуток на суму 264434,67 грн. які підлягають списанню на підставі судових рішень, також були проведені сплати боргу. Зазначає про пропуск строку на звернення до суду позивачем згідно частини 2 статті 122 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача Бойко З.М. апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача Іванейко Я.Я. проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що Приватне акціонерне товариство «Шахта «Надія» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій; ; основний вид господарської діяльності відповідно до КВЕД: 05.10 Добування кам`яного вугілля.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 у справі №2а-9460/12/1370, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2019 задоволено позов Головного управління ДФС у Львівській області до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення з рахунків суму в розмірі 4732199,00 грн. податкового боргу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2013, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2014 у справі №813/2316/13-а задоволено позов ДПІ у Сокальському районі до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення податкового боргу з рахунків, відкритих у банківських установах, які обслуговують такого платника, на користь державного бюджету кошти для погашення податкового боргу в розмірі. 6534563,90 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2013, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2014 задоволено подання ДПІ у Сокальському районі ДПС у справі №813/3553/13-а про стягнення з ДВАТ «Шахта «Надія» податкового боргу з рахунків, відкритих у банківських установах, які обслуговують такого платника, на користь державного бюджету в розмірі -1350446,71 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2013 у справі №813/6517/13-а задоволено позов Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення податкового боргу з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків 8074061,28 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 апеляційну скаргу ПАТ «Шахта «Надія» задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2013 в частині стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ПАТ «Шахта «Надія» в користь Державного бюджету України 2933045,00 грн. податкового боргу, скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2013 залишено без змін.

Крім того, у ПАТ «Шахта Надія» станом на 15.10.2013 наявний податковий борг по інших податках та зборах у розмірі - 8074061,28 грн. а саме: - по податку на додану вартість з юридичних осіб в сумі 7926794,00 грн.: -601156,00 грн. (податкова декларація за квітень 2013р. від 20.05.2013р №); -1327496,00грн. (податкова декларація за травень 2013р. від 20.06.2013р. №); -1004393,00грн. (податкова декларація за червень 2013р. від 22.07.2013р. №); -3291556,00 грн. (податкова декларація за липень 2013р. від 20.08.2013р. №); -1702193,00грн. (податкова декларація за серпень 2013р. від 20.09.2013р. №); -30263,55грн. (податкова декларація від 24.01.2013р. №); - 12 006,09 грн. (податкова декларація від 04.07.2013р. № ); -104 977,64 грн., (податкова декларація від 04.07.2013 № );

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2016 у справі №813/2705/14 позов прокурора Сокальського району Львівської області який діє в інтересах держави в особі Сокальської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення податкового боргу в сумі - 1948250,85 грн. задоволено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2014, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2015 у справі №813/6344/14 позов Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення податкового боргу в розмірі - 7 336 286,77 грн. задоволено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 у справі №813/6744/14 подання Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення податкового боргу в розмірі - 1718135,71 грн. задоволено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 у справі №813/7438/14 подання Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення податкового боргу в розмірі - 692128,71 грн. задоволено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 у справі №813/8196/14 подання Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення податкового боргу в розмірі 1445851,00 грн. задоволено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2015 у справі №813/1773/15 за позовом Сокальської ОДПІ про стягнення з ПАТ «Шахта «Надія»! податкового боргу, стягнуто з рахунків ПАТ «Шахта «Надія» до бюджету податковий борг в розмірі 11485504,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 у справі №813/4815/17, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 позовом ГУ ДФС у Львівській області до ПАТ «Шахта «Надія» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках, задоволено позовні вимоги. Стягнуто з рахунків ПАТ «Шахта «Надія» у банках та інших фінансових установах, обслуговуючих цього платника податків та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, стягнуто податковий борг до бюджету у розмірі 1208288,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 у справі №857/2142/18 (813/4815/17) апеляційну скаргу ПАТ «Шахта «Надія» залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 - без змін.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №380/647/20 стягнуто з ПрАТ «Шахта «Надія» до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та готівкових коштів в розмірі 5 616 810,23 грн.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються Головним управлінням ДПС у Львівській області від 28.11.2019 №2993/9/10.1-12 станом на 20.11.2019 за ПАТ «Шахта «Надія» обліковувався податковий борг в сумі 144850095,17 грн.

Станом на час виникнення заборгованості таку складали наступні суми: -податок на прибуток в сумі 2027113,84 грн.; -податок на додану вартість в сумі 140038109,80 грн.; -рентна плата за користування надрами в сумі 1275629,52 грн.; -рентна плата за спеціальне використання води в сумі 10650,14 грн.; -податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 10 839,38 грн.; -екологічний податок, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин в сумі в сумі 235809,47 грн.; -надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах в сумі 23707,28 грн.; -екологічний податок, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення в сумі 19946,80 грн.; -інші надходження (надходження коштів контроль за справлянням яких закріплено за ГУ ДПС) в сумі 1208288,94 гривень.

ПАТ «Шахта «Надія» виставлено податкову вимогу від 21.03.2017 №5689-17.

З метою встановлення наявності майна у ПАТ «Шахта «Надія» контролюючим органом описано майно на загальну суму 43933660,76 грн.: - від 11.04.2012 згідно з актом опису №2 на суму 13532466,85 грн., - від 11.04.2012 згідно з актом опису №3 на суму 4030611,58 грн., - від 11.04.2012 згідно з актом опису №4 на суму 14738358,71 грн., - від 17.11.2015 згідно з актом опису №7 на суму 3067390,00 грн., - від 27.02.2019 згідно з актом опису №9 на суму 8564833,62 грн.,

Контролюючим органом відповідно до вимог статті 88, пункту 89.8 статті 89 ПК України зареєстровано податкову заставу у відповідному державному реєстрі обтяжень рухомого майна: - №35660723 від 12.04.2012 з реєстраційним номером податкової застави 12393414 з терміном дії до 12.04.2017 (№39995171 від 26.02.2013 зміна до реєстраційного №12393414); - №35660896 від 12.04.2012 з реєстраційним номером податкової застави 12393466 з терміном дії до 12.04.2017 (№39996042 від 26.02.2013 зміна до реєстраційного №12393466); - №35660476 від 12.04.2012 з реєстраційним номером податкової застави 12393259 з терміном дії до 12.04.2017 (№39995942 від 26.02.2013 зміна до реєстраційного №12393259); - №48339221 від 17.11.2015 з реєстраційним номером податкової застави №15582563 з терміном дії до 17.11.2020; - №58561628 від 01.03.2019 з реєстраційним номером податкової застави 17328798 з терміном дії до 01.03.2024.

Підставою внесення запису щодо обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48705468 від 17.09.2019 (зареєстровано обтяження майна відповідно до акту опису майна №9 від 27.02.2019).

У зв`язку з переходом ПАТ «Шахта «Надія» у 2013 році на облік до позивача, Сокальська ОДПІ у відповідності до вимог статті 88, пункту 89.8. статті 89 ПК України здійснила заміну обтяжувача по вищевказаних актах опису майна відповідача (у відповідних реєстраційних записах ДРОРМ), що підтверджується витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Згідно довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області від 30.08.2021 №10181/13-01-13-05 станом на 27.08.2021 за ПАТ «Шахта «Надія» обліковувався податковий борг в сумі 150538576,20 грн. (т.1, арк.спр.235).

Відповідно до довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області від 06.12.2022 №9707/5/13-01-13-01-12 станом на 28.11.2022 за ПАТ «Шахта «Надія» обліковується податковий борг в сумі 152095818,78 грн. (т.3, арк.спр.234).

З метою реалізації делегованих повноважень на стягнення узгодженої суми грошового зобов`язання, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпункт 14.1.156 пункту 14.1. статті 14 ПК України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, та не погашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання. Вона регулює питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Отже, обов`язковими підставами для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків є наявність у цього платника податків податкового боргу та відсутність майна та/або наявність майна, балансова вартість якого менша суми податкового боргу.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 справа № 804/4273/13-а.

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 89.8 статті 89 ПК України контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

З системного аналізу наведених норм слідує, що з моменту виникнення у платника податків податкового боргу виникає податкова застава, як спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання, не сплаченого у встановлений строк. При цьому контролюючий орган з метою встановити наявне у платника податків майно, на яке поширюється право податкової застави, складає опис такого майна.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені у статті 94 ПК України.

Пунктом 94.1 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Законодавцем в положеннях податкового законодавства розрізнюються два види арешту, а саме арешт майна та арешт коштів на рахунку платника.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Положення статті 94 ПК України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів, натомість приписи даної статті викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Так відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України та пункту 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Разом з цим сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема щодо погашення податкового боргу.

Аналогічного змісту позиція наведена Верховним Судом у постанові від 14.02.2019 у справі № 813/4345/16.

Відповідно до матеріалів справи у даній справі обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається саме на підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, а судом враховується, що згідно довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються позивачем від 28.11.2019 №2993/9/10.1-12 станом на 20.11.2019 за відповідачем обліковувався податковий борг в сумі 144850095,17 грн.

З метою встановлення наявності майна у відповідача контролюючим органом описано майно на загальну суму 43933660,76 грн.: - від 11.04.2012 згідно з актом опису №2 на суму 13532466,85 грн., - від 11.04.2012 згідно з актом опису №3 на суму 4030611,58 грн., - від 11.04.2012 згідно з актом опису №4 на суму 14738358,71 грн., - від 17.11.2015 згідно з актом опису №7 на суму 3067390,00 грн., - від 27.02.2019 згідно з актом опису №9 на суму 8564833,62 грн.,

Податковий орган зареєстрував податкову заставу у відповідному державному реєстрі обтяжень рухомого майна: - №35660723 від 12.04.2012 з реєстраційним номером податкової застави 12393414 з терміном дії до 12.04.2017 (№39995171 від 26.02.2013 зміна до реєстраційного №12393414); - №35660896 від 12.04.2012 з реєстраційним номером податкової застави 12393466 з терміном дії до 12.04.2017 (№39996042 від 26.02.2013 зміна до реєстраційного №12393466); - №35660476 від 12.04.2012 з реєстраційним номером податкової застави 12393259 з терміном дії до 12.04.2017 (№39995942 від 26.02.2013 зміна до реєстраційного №12393259); - №48339221 від 17.11.2015 з реєстраційним номером податкової застави №15582563 з терміном дії до 17.11.2020; - №58561628 від 01.03.2019 з реєстраційним номером податкової застави 17328798 з терміном дії до 01.03.2024.

Підставою внесення запису щодо обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48705468 від 17.09.2019 (зареєстровано обтяження майна відповідно до акту опису майна №9 від 27.02.2019).

Згідно довідок про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області від 30.08.2021 №10181/13-01-13-05 станом на 27.08.2021 за ПАТ «Шахта «Надія» обліковувався податковий борг в сумі 150538576,20 грн. (том 1, аркуш справи 235), а від 06.12.2022 №9707/5/13-01-13-01-12 станом на 28.11.2022 за ПАТ «Шахта «Надія» обліковується податковий борг в сумі 152095818,78 грн. (том 3, аркуш справи 234), тобто як правильно зазначено судом першої інстанції сума боргу у ПАТ «Шахта «Надія» постійно змінюється та відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували, що розмір майна перевищує суму боргу.

При цьому, відповідач не заперечує наявність узгодженого грошового зобов`язання, однак вказує, що з урахуванням частки відповідача у статутному капіталі еквівалентну 17745,00 грн. підстав для застосування арешту коштів немає, оскільки у ПАТ «Шахта» Надія» достатньо майна для погашення податкового боргу, тобто не можуть застосовуватися норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Надаючи оцінку вказаним доводам суд зазначає, що визначальним у даному випадку є поняття «майно» платника податків саме в контексті застосування підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Статутний капітал юридичної особи - це сума коштів підприємства, які вносять його засновники.

Статутний капітал (фонд) вимірюється сумою активів товариства, що вносяться фундаторами на користь юридичної особи при її створенні.

Відповідно до підпункту 14.1.105 статті 14 ПК України майно - у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України;

Згідно статті 190 Цивільного кодексу України майном слід вважати річ, сукупність речей, майнові прана та обов`язки.

Статтею 5 ПК України «Співвідношення податкового законодавства а іншими законодавчими актами» визначено, що якщо поняття терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

З аналізу зазначеного покликання відповідача на те, що статутний капітал може бути включений в рахунок боргу є необґрунтованими, оскільки майно та статутні кошти в розумінні ПК України та контексті підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України мають різну природу походження.

Щодо доводів позивача про те, що в інтегровану картку платника включені суми заборгованості з податку на додану вартість та з податку на прибуток, які за рішеннями судів визнані безнадійним боргом на загальну суму 4229775,53 грн., однак в межах даного спору у суду немає підстав встановлювати правильність відображення відомостей інтегрованої картки платника, адже предметом спору є арешт в межах суми узгодженої заборгованості.

Суд наголошує, що контролюючий орган має намір реалізувати стягнення боргу на виконання рішення суду яке набрало законної сили.

У постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі № 380/298/20 за позовом ПАТ «Шахта «Надія» до ГУ ДПС у Львівській області про спонукання до вчинення дій, а саме списання податкового боргу в сумі -118 676 026,56 грн, суд звернув увагу на наступне: «у разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у п.п.101.2.3 п.101.2 ст.101 ПК (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ним Кодексом). Тому, у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених п.п.101.2.1, 101.2.2, 101.2,4, 101.2.5 п.101.2 ст.101 ПК України».

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, апеляційний суд враховує, що арешт коштів за своєю суттю є лише запобіжним (превентивним) заходом у співвідношенні з кінцевою метою стягненням коштів на виконання рішення суду та не впливає на діяльність боржника в майбутньому у разі виконання своїх податкових зобов`язань перед бюджетом.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку на звернення до суду позивачем згідно частини 2 статті 122 КАС України, то колегія суддів враховує висновки викладені в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 та постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо позиції Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №280/5400/19, відповідно до якої за загальним правилом строк звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень становить три місяці з дня виникнення підстав, що дають йому право на пред`явлення до суду визначених законом позовних вимог і така підстава виникає станом на дату складання акту про відсутність майна, то колегія суддів вважає, що у даному випадку з позовом контролюючий орган звернувся 27.12.2019, тоді як вищевикладена зміна практики щодо застосування строків давності у подібній категорії справ відбулася у червні 2022 року, також наявне рішення апеляційного суду яке набрало законної сили, яким ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 р. у справі № 380/653/20 скасовано та направлено справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, а ухвалою Верховного Суду від 06.09.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Шахта Надія» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №380/653/20.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене з врахуванням системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що позов слід задовольнити, а саме накласти арешт на кошти ПАТ «Шахта «Надія» (ЄДРПОУ - 00178175), що знаходяться в установах банків, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, апелянтом не подано обґрунтованих доводів на спростування зазначеного судом, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2020 у справі №802/2067/15-а, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року у справі № 380/653/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 25.05.2023