Справа № 200/306/23
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року Справа№200/306/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа 105 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого (місцезнаходження: вул. Квітнева, 3-в, м. Чернігів, Чернігівська область, 14026) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Військової частина НОМЕР_2 (далі відповідач), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. починаючи з 27.09.2022 по 31.12.2022 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. починаючи з 27.09.2022 по 31.12.2022 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача вказує, що позивач проходить службу в НОМЕР_4 прикордонному загоні (ВЧ НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України. Відповідно бойового наказу АДПС України позивача направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_5 ), де позивач проходить військову службу на теперішній час. На цій підставі, позивач вважає, що набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн. відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях або забезпечуванні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, так як фактично виконував бойові завдання на підставі бойових розпоряджень (наказів), перебуваючи у службовому відрядженні.

У відповідь на адвокатський запит позивачу повідомлено про відсутність підстав для нарахування збільшеної додаткової винагороди.

Позивач вважає таку бездіяльність протиправною та зазначає, що наказ АДПС України від 30.07.2022 № 392-АГ, на підставі якого позивача позбавлено збільшеної додаткової винагороди, не є актом АДПС України у розумінні вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а тому на підставі цього наказу позивач не може бути позбавлений підвищеної додаткової винагороди. Окрім того, цей наказ, у порушення вказаних вище норм, не було зареєстровано та оприлюднено у встановлений законом спосіб.

Позивач вважає, що направлення його в оперативне підпорядкування до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_5 ) відбулось на підставі бойового наказу, виконання завдань позивачем здійснювалось на підставі бойових розпоряджень, а це своєю чергою свідчить про здійснення позивачем заходів із забезпечення національної безпеки і стримування збройної агресії та є підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди.

Тому позивач наголошує, що для отримання додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. не обов`язковою є участь у бойових діях та зіткненнях із ворогом, а достатньо, зокрема, здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії перебуваючи при цьому безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Саме таким заходом і є виконання бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) на кордоні із Білорусією, перебуваючи у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_6 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_5 ).

Ухвалою суду від 03.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, витребувано у відповідача докази у справі, згідно наведеного в ухвалі переліку.

Ухвалою суду від 05.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача у зупиненні провадження.

Ухвалою суду від 05.04.2023 залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 105 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого.

Ухвалою суду від 20.04.2023 витребувано у 105 прикордонного загону імені Князя Володимира Великого (Військової частини НОМЕР_5 ) та Витребувано у НОМЕР_4 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) докази.

05.04.2023 відповідачем надано відзив на адміністративний позов, де викладено прохання у позові відмовити, з огляду на наступне.

Дійсно з 28.09.2022 по 07.01.2023 позивач перебував у відрядженні (оперативному підпорядкуванні) та виконував обов`язки військової служби в інших військових частинах, відповідно оформлення документів щодо залучення або не залучення позивача до участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, здійснювалося у військових частинах до яких був відряджений позивач.

Відповідача посилається на лист начальника НОМЕР_6 прикордонного загону надійшов лист вих. від 29.11.2022 № 22/4820-22 «Про надання інформації», в якому зазначено, що НОМЕР_6 прикордонний загін не вбачає підстав для надання довідок для виплати підвищеної (до 100 000,00 грн.) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) військової частини НОМЕР_2 , за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_6 прикордонного загону.

На виконання ухвали суду від 05.04.2023 третьою особою було надано письмові пояснення в яких зазначено, що витребувані в ухвалі суду документи не можливо надати оскільки облік та ведення безпосередньо здійснюється у прикордонній комендатурі швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ). Також у поясненнях вказує, що відповідно до Довідки про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборона, відсічі і стримуванні збройної агресії від 07.01.2023 №3661 позивач, який проходять військову службу в військовій частині НОМЕР_2 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 16.10.2022, з 27.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023. Вказує, що надати дану довідку немає можливості, оскільки дана Довідки була видана в одному екземплярі та направлена до 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону. У поясненнях також вказує, що підтверджуючі документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі у бойових діях у період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 16.10.2022, з 27.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 но 07.01.2023 до НОМЕР_6 прикордонного загону не надходили.

На виконання ухвали суду від 20.04.2023 третя особа повідомила, що відповідно до Довідки про безпосередню участь в бойових днях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримуванні збройної агресії від 07.01.2023 №3661 позивач, який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 16.10.2022, з 27.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по. 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023.

Надати дану Довідку немає можливості, оскільки дана Довідка була видана в одному екземплярі та направлена до 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону.

Зазначає, що підтверджуючі документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної aгpeciї, у період здійснення зазначених дій або заходів до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону у період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 16.10.2022, з 27.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023 не надходили.

Судом встановлено такі фактичні обставини у справі.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно витягу з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 08 квітня 2022 № 135-ОС солдата запасу ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації Полтавським ОМ ТЦК та СП з 08.04.2022 та присвоєно військове звання «молодший сержант».

Довідка ВЧ НОМЕР_2 щодо відрядження військовослужбовця від 29.03.2023 № 12/773 свідчить, що позивач 01.07.2022 вибув у службове відрядження на ділянку НОМЕР_7 прикордонного загону західного регіонального управління відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 11.07.2022 № 146-ВВ. Згідно розпорядження АДПСУ від 16.09.2022 № (гриф)/25-2075-Е військовослужбовця передислоковано з НОМЕР_7 прикордонного загону на ділянку НОМЕР_6 прикордонного загону, з 28.09.2022 по 07.01.2023 перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_6 прикордонного загону. З 17.10.2022 по 26.10.2022 перебував у відпустці. З 09.01.2023 прибув зі службового відрядження до НОМЕР_4 прикордонного загону і приступив до виконання обов`язків.

За даними архівної відомості про нараховане грошове забезпечення за період з січня 2022 року по грудень 2022 року позивачу нараховано винагороду за ПКМУ № 168 (70 тис.) за період з квітня 2022 року по серпень 2022 року, а з вересня 2022 року по грудень 2022 року виплата не нараховувалась.

25.11.2022 відповідач звернувся з листом № 22/2811-22-Вих «Про надання інформації» до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого на який отримано лист у відповідь від 29.11.2022 № 22/4820-22 Вих, де зазначено, що підрозділи Держприкордонслужби України, що знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення і тому пп. 7 п. 2 наказу АДПСУ від 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» не застосовується. У зв`язку із викладеним довідки військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_2 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року у складі ВЧ НОМЕР_5 , не опрацьовувались.

26.12.2022 адвокат позивача звернулась в інтересах позивача до НОМЕР_4 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_8 ) із адвокатським запитом, за змістом якого, зокрема, просила надати інформацію щодо підстав і причин ненарахування та не виплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ № 168 за його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з вересня по сьогоднішній день.

Відповідач листом від 06.01.2023 № 14-140-23-вих надав відповідь на вказаний адвокатський запит, за змістом якої повідомив, що підвищена додаткова винагорода за період перебування військовослужбовця у відрядженні на ділянці НОМЕР_6 прикордонного загону імені князя Володимира Великого не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки начальником НОМЕР_6 прикордонного загону імені князя Володимира Великого не надано інформації про дні безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених п.2 наказу № 392-АГ, за формою, наведеною у додатку 2 до наказу № 392-АГ. Крім того, ВЧ НОМЕР_2 направлено лист до НОМЕР_6 прикордонного загону імені князя Володимира Великого з клопотанням про надання відповідної інформації, на що у відповідь отримано лист від 04.12.2022 № 22/4928-22 у якому вказано про відсутність інформації щодо днів безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених п. 2 наказу № 392-АГ.

Також відповідачем до матеріалів справи надано накази за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року «Про виплату додаткової винагороди», відповідно до яких наказано виплатити військовослужбовцям НОМЕР_4 прикордонного загону, зокрема позивачу, додаткову винагороду у розмірі згідно додатку 1 із розрахунку 30 000,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.16 Закону України Про Державну прикордонну службу України умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011) передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються КМУ, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

П.3 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Адміністрація Держприкордонслужби відсутня у цьому переліку.

З урахуванням цього, а також віднесення МВС до органів, якими спрямовується і координується діяльність Держприкордонслужби, Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затверджена наказом саме Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306 (далі - Наказ МВС №558).

Цей наказ містить загальні положення щодо правил та умов виплати грошового забезпечення відповідача та аналогічно із Законом №2011 передбачає у його структурі таку складову, як одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24.02.2022 строком на 30 діб. Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова № 168), п.1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п.2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Аналіз змісту п.1 постанови КМУ №168 дозволяє виявити обов`язкові умови виплати передбаченої нею додаткової винагороди військовослужбовцями Держприкордонслужби у розмірі до 100000 грн: - період дії воєнного стану; - беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів; - наявність наказу командира.

Перша з цих умов не потребує доказування через свій правовий характер, то наявність інших умов має встановлюватися судом на підставі зібраних у справі доказів.

Відповідач обґрунтовує відсутність у позивача права на отримання спірної винагороди тим, що начальником прикордонного загону, до якого було відряджено позивача, тобто третьою особою не надано підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах (не надано довідки згідно яких нараховуються виплати). Також на лист третьої особи від 29.11.2022 № 22/4820-22 вих, у якому зазначено, що НОМЕР_6 прикордонний загін імені Володимира Великого не вбачає підстав для надання довідок для виплати підвищеної додаткової винагороди підрозділам ВЧ НОМЕР_2 , за час їх перебування на ділянці НОМЕР_6 прикордонного загону, зокрема, тому, що підрозділи, які знаходяться у межах Чернігівської і Сумської області не виконують бойові завдання на лінії зіткнення.

Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ суд зазначає наступне.

П.1 Указу Президента України Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади від 03.10.1992 № 493/92 установлено, що з 01.01.1993 нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.2 та 3 того самого Указу державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається КМУ. Нормативно-правові акти, зазначені в ст. 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Згідно з п.2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, що затверджене постановою КМУ від 28.12.1992 № 731, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

П.15 Положення визначено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Враховуючи, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ містить норми, які зачіпають права громадян - військовослужбовців на отримання додаткової винагороди, встановлюють організаційно-правовий механізм реалізації таких прав, ці накази підлягають державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Судом не встановлений факт такої реєстрації, відтак зазначений наказ не може вважатися такими, що набрав чинності та підлягає застосуванню.

Зважаючи на це, суд не приймає до уваги посилання відповідача на наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ, як на підставу не виконання перед військовослужбовцем зобов`язань щодо виплати додаткової винагороди, визначеної постановою КМУ №168. Цей наказ не може змінювати правове регулювання відносин щодо вказаної вище винагороди та фактично погіршувати правове становище військовослужбовця.

Суд зазначає, що недотримання органами Держприкордонслужби вимог Наказу № 392-АГ в частині обміну інформацію про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

За приписами ч.2, 6 ст.7 КАС України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Ч.2 ст.19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За відсутності у спірний період затвердженого МВС України порядку і умов виплати додаткової винагороди, передбаченої п.1 постанови КМУ №168, єдиним нормативно-правовим актом, що визначає підстави та порядок виплати відповідачем спірної додаткової винагороди є постанова КМУ №168.

Відповідно до ч.1, 2, 6 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У своїх поясненнях третя особа зазначає, що відповідно до довідки про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічи i стримуванні збройної агресії від 07.01.2023 №3661 позивач, який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 16.10.2022, з 27.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023.

Доказів направлення відповідачу вказаної довідки третьою особою суду не надано, копії довідки суду не надано.

Третя особа також вказала, що супровідним листом від 04.12.2022 №22/4928-22 вих. «Про надання інформації» до НОМЕР_4 прикордонного загону було направлено копію рапорту щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_4 прикордонного загону. В даному листі було зазначено, що підтверджуюча інформація відповідно до вимог п.2 п.п. 1-8 наказу Адмiнiстрацiї Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 №168» у 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого відсутня. Дана інформація була направлена для вжиття заходів в межах компетенції.

Копію супровідного листа суду надано, однак з супровідного листа не можливо встановити, чи стосується цей лист позивача, оскільки в додатку до супровідного листа заначено про рапорт на 20 арк. однак суду додаток або витяг з рапорту де зазначено позивача суду не надано. Доказів направлення цього листа з додатками суду не надано.

Відповідач зазначає, що на виконання ухвали було здійснено пошукові заходи довідки, за результатами яких встановлено, що про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на ім`я позивача не надавалась і не надходила на адресу відповідача.

Тому, оскільки відповідач не отримав інформацію про участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, доказів зворотного суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність.

Позивач зазначає, що має безумовне право на отримання підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, так як виконувались бойові завдання саме на підставі бойових наказів та розпоряджень, що є підставою для здійснення вищевказаної виплати Позивачу.

Суд не приймає цей довід позивача, оскільки виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожніми поняттями. Суду не надано доказів на підтвердження конкретних проміжків часу, в яких позивач приймав участь у бойових діях та заходах, що передбачені п.1 постанови КМУ №168. Визнання того, що позивач весь час приймав участь у зазначених діях та заходах не відповідає встановленому постановою КМУ №168 пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Ч.2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч.2 ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Верховним Судом у постанові від 07.02.2020 справа № 826/11086/18 зазначено : «Розгляд судом адміністративної справи здійснюється не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, та в межах позовних вимог відповідно до п. 4 ч.3 ст.2, ч.2 ст. 9 зазначеного Кодексу є складовою диспозитивності як одного із принципів адміністративного судочинства.

Встановлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, цією нормою встановлено виключення у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, вони не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права.».

Згідно із ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо допущення саме відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до п. 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. починаючи 27.09.2022 по 31.12.2022 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до положень ст.139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255,258, 262, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа 105 прикордонний загін імені Князя Володимира Великого (місцезнаходження: вул. Квітнева, 3-в, м. Чернігів, Чернігівська область, 14026) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду складено та підписано 25.05.2023.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова