Справа № 683/2013/22
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 683/2013/22
РІШЕННЯ
11 травня 2023 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого - судді Завадської О.П.
при секретарі Поважнюк О.Б.
представника позивачки адвоката Літвінової А.С.
представника відповідача Бойчук В.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинів Хмельницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про скасування постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №21 від 26 липня 2022 року, якою її визнано винною за ч.2 ст. 156 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем під час здійснення адміністративного провадження не встановлено та не доведено наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Адміністративна справа розглянута однобічно, необ`єктивно, з грубими процесуальними порушеннями, а саме: не встановлено дійсне місце вчинення правопорушення; не встановлено місце роботи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; вважають недоведеним факт продажу слабоалкогольного напою неповнолітньому.
В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, окрім того вказала на відсутність її довірительки на засіданні адміністративної комісії.
Представник відповідача заперечила проти задоволення позову за безпідставністю. В сукупності доказів по матеріалах адміністративної справи, а також в письмових і в усних поясненнях на засіданні адміністративної комісії позивачка визнавала обставини інкримінованого адміністративного правопорушення та свою вину у його вчиненні.
Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що 03 липня 2022 року інспектором сектору ювенальної поліції ВП Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437773 за фактом продажу слабоалкогольного напою «Гараж Тенсе чері жб 6,0 % об алкоголю» 0,5 л особі, яка не досягла 18-річного віку.
Судом встановлено, що 03 липня 2022 року о 12 год 21 хв ОСОБА_1 , працюючи у фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , адреса місця торгівлі: магазин кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_2 ) продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_2 , порушила правила торгівлі алкогольними напоями, а саме здійснила продаж слабоалкогольного напою «Гараж Тенсе чері жб 6,0 % об алкоголю» 0,5 л, вартістю 36 грн неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила вимоги ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.156 КУпАП.
26 липня 2022 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області в присутності позивачки розглянуто матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності та винесено постанову, якою останню визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6800 гривень.
Як вбачається зі змісту протоколу №6 засідання адміністративної комісії виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 26 липня 2022 року для ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки. В своїх поясненнях вона визнала вину щодо продажу слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18 років. У подальшій роботі обіцяла подібних випадків не допускати.
Рішення прийнято за внутрішнім переконанням кожного члена адміністративної комісії на підставі досліджених письмових доказів, відеозапису події, із урахуванням визнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та дотриманням порядку, визначеного чинним законодавством.

Законність та обґрунтованість указаної постанови є предметом спору, з яким позивачка звернулась до суду.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КупАП.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад (пункт перший частина перша статті 213 КУпАП).

На підставі частини першої статті 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою статті 156 цього Кодексу.

Частиною другою статті 156 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Санкція цієї статті передбачає відповідальність у виді штрафу у розмірі від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон).

Відповідно до частин першої та четвертої статті 15-3 Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових особам, які не досягли 18-ти років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Аналіз наведених вище положень дає підстави дійти висновку, що при реалізації вищевказаних товарів продавець зобов`язаний вжити передбачені законодавством заходи, спрямовані на недопущення продажу такої продукції особам, які не досягли 18-ти річного віку, а в разі вчинення таких дій несе адміністративну відповідальність, визначену законом.

Суд зазначає, що заборона продажу слабоалкогольних напоїв особам, які не досягли 18-ти років та наділення продавця правом отримувати у покупця документи, які підтверджують його вік, спонукає дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Водночас документи, які підтверджують вік покупця, перевіряються продавцем у разі виникнення сумнівів щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08 травня 2019 року у справі № 483/933/16-а.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Аналіз вказаних вище положень КУпАП і КАС України свідчить про те, що законодавець встановлює варіативність доказів адміністративного правопорушення, тобто відсутність одного з них не може вказувати на відсутність факту адміністративного правопорушення, якщо сукупність інших доказів є достатньою.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №437773 від 03 липня 2022 року, де зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі письмові пояснення ОСОБА_1 про визнання провини та зобов`язання більше такого не повторювати; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких остання вказала, що продала слабоалкогольний напій для хлопця, не перевіривши його вік, вину у вчиненому правопорушенні визнала та щиро розкаялась; письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібраними у присутності батька ОСОБА_4 , котрий підтвердив вільний продаж йому без встановлення віку та без перевірки його документів слабоалкогольного напою в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », одразу після залишення магазину його зупинили працівники поліції, яким все розповів; чеком від 03 липня 2022 року о 12 год 22 хв на видачу продукції Гараж Тенсе чері жб 1 шт за 36 грн; фотоілюстрацією слабоалкогольного напою «Гараж Тенсе чері жб 6,0 % об алкоголю»; відеозаписом відібрання пояснень в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у ОСОБА_1 , яка визнала обставини інкримінованого адміністративного правопорушення та зобов`язувалась подібного не повторювати; дозвільними документами суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи.

Органом, який здійснював розгляд указаних адміністративних матеріалів, безпосередньо досліджено письмові докази, відеозапис події, заслухано пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відображено у протоколі засідання адміністративної комісії та покладено в основу оскаржуваної постанови.

Вказані докази, на переконання суду, в розумінні статті 251 КУпАП, є належними, допустимими та достатніми у справі про адміністративне правопорушення, які беззаперечно доводять факт його вчинення та вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд критично ставиться до твердження позивачки про те, що вона не була присутня під час розгляду протоколу та про те, що вона надала зізнавальні пояснення під тиском працівників поліції і розцінює це як спосіб захисту особи з метою уникнення відповідальності, оскільки на дані обставини ОСОБА_1 почала посилатись лише у позовній заяві, натомість даних (доказів) звернення до відповідних органів зі скаргами на неправомірні дії працівників поліції при складанні протоколу та / або адміністративної комісії при розгляді матеріалів, позивачкою не надано.

Не може слугувати беззаперечним доказом недоведеності факту реалізації слабоалкогольного напою неповнолітній особі невірне зазначення місця розташування торгового місця.

Оскільки визначальним у даній справі є встановлення факту продажу слабоалкогольного напою особі, яка не досягла 18 років, що підтверджується сукупністю належних і допустимих, достатніх доказів, які спростовують невинуватість позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 червня 2020 року у справі № 520/2261/19, визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає встановленого частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивачка вважала недоведеними факти про те, що вона працювала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і що продала 03 липня 2022 року неповнолітній особі слабоалкогольний напій, однак не спростувала дані факти доказами, в тому числі клопотань про виклик свідків, дослідження інших доказів тощо, під час розгляду справи не заявляла.

Натомість, зважаючи на принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, позивачкою не наведено переконливих обґрунтувань заявлених позовних вимог та не надано суду доказів на їх підтвердження та спростовування факту вчинення нею адміністративного правопорушення, які свідчили б про відсутність її вини, протиправність дій суб`єкта владних повноважень і наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови адміністративної комісії.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене, інші доводи позивачки, викладені у позовній заяві, не виключають ознак та складу адміністративного правопорушення, не спростовують вини особи та не впливають на притягнення до адміністративної відповідальності, а лише грунтуються на довільному трактуванні позивачкою фактичних обставин та норм права, а тому не вимагають детальної відповіді, оскільки судом перевірені та проаналізовані всі конкретні, доречні та важливі твердження сторін, яким надано належну правову оцінку.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 26 липня 2022 року за №26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, прийнята уповноваженим органом із дотриманням вимог чинного законодавства, за наявності належних і допустимих, достатніх та беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом доводять факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, тому підстави для визнання такої постанови протиправною та її скасування відсутні.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, слід залишити за позивачкою.

Керуючись ч.1 ст.9, ч.2 ст.156, ст. ст. 251, 280, 284 КУпАП, ст.ст.77, 268-272, 286 КАС України,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про скасування постанови №21 від 26 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.156 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місцезнаходження: 31100, вул. К. Острозького, 41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, .

Повний текст рішення складено 19 травня 2023 року.

Суддя