Справа № 400/4162/23
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 р. № 400/4162/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ-ЮГ", ПГУ, 87-В, кв.29, м.Миколаїв, 54025,вул. Віті Хоменка, 78, м.Миколаїв, 54078

до відповідача:Головного управління ДПС у Волинській області, Київський майдан, 4, м.Луцьк, 43010, Державної податкової служби України, Львівська площа, 8, м.Київ, 04053,

про:визнання протиправним та скасування рішення від 23.12.2022 № 7934154/31096185; зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 16.11.2022 № 1,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі відповідач-1), Державної податкової служби України (далі відповідач-2) з вимогами:

визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Волинській області № 7934154/31096185 від 23.12.2022;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати подану Товариством з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» податкову накладну від 16.11.2022 № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її подання на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

стягнути з відповідача на користь позивача усі судові витрати, в тому числі витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 40000,00грн.

Ухвалою від 24.04.2023 року суд відкрив провадження за вказаним вище позовом та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за результатами здійснення господарських операцій, позивачем сформовано та направлено на реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну № 1 від 16.11.2022 року. Проте за результатами обробки, згідно отриманої квитанції, реєстрацію податкової накладної зупинено, запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК. На виконання цієї пропозиції, позивач надав пояснення та копії документів щодо зупиненої податкової накладної, однак відповідачем-1 прийнято рішення № 7934154/31096185 від 23.12.2022 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Надалі з метою усунення причин відмови у реєстрації податкової накладної позивачем подано до податкового органу скаргу на вищезазначене рішення, до якої додано пояснення та первинні документи. 20.01.2023 року Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення № 6612/31096185/2, яким залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін. Вважаючи, що рішення № 7934154/31096185 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних винесено протиправно, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Представник відповідачів Державної податкової служби України та ГУ ДПС у Волинській області, надав відзив на позов, в якому просив розглянути справу за участю сторін та відмовити повністю у задоволенні позову, оскільки позивачем не було надано ні заявки, ні платіжні доручення, передбачені Договорами купівлі-продажу запчастин. Крім того, зазначає, що неможливо встановити фактичне переміщення товарів з Кіровоградська область, м. Гайворон до м. Миколаїв, хто здійснює перевезення та яким транспортом. У зв`язку із ненаданням ТТН на придбання матеріалів неможливо встановити фактичних рух даного товару, що ставить під сумнів той факт, що такий взагалі відбувався. Також, вказує, що обраний позивачем спосіб захисту є неналежним та передчасним, а витрати не підлягають стягненню.

У відповіді на відзив позивач спростував заперечення відповідачів, підтримав свою позицію, викладену в позові та просив задовольнити вимоги в повному обсязі.

У запереченні у відповідь на відзив відповідачі посилались на ненадання платником податків ТТН на придбання матеріалів та просили відмовити в задоволенні позову.

Суд ухвалою від 16.05.2023 року призначив судове засідання по справі на 25.05.2023 року о 10:00 годині. Відповідач-1 заявив клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» є платником податків, основними видами діяльності якого є: ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення (код КВЕД 33.12), ремонт і технічне обслуговування суден і човнів (код КВЕД 33.15.), ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів (код КВЕД 33.17), виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу (код КВЕД 30.20), механічне оброблення металевих виробів (код КВЕД 25.62).

28.06.2022 року між позивачем та Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» укладено Договір про надання послуг з капітального ремонту автомотриси АДМскм-103 (автомотриса дизельна вантажна) № ОД/Е-22-289НЮ. Предметом цього Договору є надання послуг з капітального ремонту автомотриси АДМскм-103 (автомотриса дизельна монтажна) в обсязі, що зазначений у Додатку № 1 до цього Договору та цінами, що вказані в Калькуляції, що є Додатком № 3 до Договору.

16.11.2022 року відповідно до норм податкового законодавства позивачем належним чином оформлена та направлена відповідачу-1 за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення у вигляді електронних файлів для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 на суму 5 000 000,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість 833 333,33 грн. за операцією з контрагентом Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», реєстрація якої відповідачем зупинена 09.12.2022 року через відповідність платника податків п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку, про що було автоматично сформовано та надіслано квитанцію, якою було запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній для розгляду питання про прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

На виконання вимог відповідача, позивач за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення у вигляді електронних файлів надіслав до контролюючого органу пояснення щодо господарської операції, стосовно якої складена податкова накладна, та надав необхідні первинні документи, якими підтверджується реальність здійснення операції до комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.

Втім, за результатами розгляду пояснень та поданих до них документів, рішенням 7934154/31096185 від 23.12.2022 Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, на підставі пункту 200-1.3 статті 200-1 Податково кодексу України відмовлено у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладених, у зв`язку із ненаданням платником податку копій документів, зокрема відсутні товаро-супроводжуючі (ТТН) на придбання матеріалів, які використовувались під час ремонту.

На думку позивача, саме лише зазначення про відсутність певних документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкових накладних, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів.

12.01.2023 позивач скористався правом на адміністративне оскарження рішення, подавши на нього скаргу, до якої додано пояснення та первинні документи.

20.01.2023 відповідачем прийнято рішення № 6612/31096185/2, яким залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.

Підстава прийняття рішення: ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Позивач вважає, що таке рішення відповідачів є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» виконано у повному обсязі обов`язок з надання документів, а оскаржуване рішення не містять жодних належних обґрунтувань щодо підстав для відмови у реєстрації податкової накладної.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідачів, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї стані та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї стані, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 1165).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1165 критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, визначений показник автоматизованого моніторингу, що характеризує ризик;

ризик порушення норм податкового законодавства ймовірність складення та надання податкової накладної/ розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту «а» або «б» пункту 185.1 статті 185, підпункту «а» або «б» пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1.201.7.201.10 етапі 201 ПК України за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено в такій податковій накладній/розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі платник податку) виконання свого податкового обов`язку.

Пунктом 6 Порядку № 1165 визначено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено та/або подано податкову накладну/розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Згідно з пунктом 25 Порядку № 1165 Комісія регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/ невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Як вбачається зі змісту квитанції про зупинення реєстрації складеної позивачем податкової накладної, податковий орган вказав, що реєстрація податкової накладної зупинена у зв`язку з її відповідністю пункту 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Посилання у квитанціях на п. 8 Критеріїв ризиковості платника ПДВ, тобто наявності податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування, не розкриває зміст та не конкретизує підстав зупинення реєстрації податкових накладних, а також не відображає переліку документів необхідних податковому органу для реєстрації податкових накладних.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 16 квітня 2019 року у справі № 826/10649/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 1640/2650/18 вказав, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Верховний Суд у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 Критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

У квитанції не конкретизовано, які саме документи слід надати платнику податків та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, аби реєстрація податкових накладних стала можливою, що також свідчить про невідповідність сформованих квитанцій вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку №1165.

Формальне зазначення у квитанції пропозиції надання пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній/розрахунку коригування для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН є лише дублюванням норми підпункту 3 пункту 11 Порядку №1165.

Такі рішення податкового органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії, та породжує неоднозначне їх трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №520).

Пунктом 2 Порядку №520 визначено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №520 комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Разом із тим, пунктом 5 Порядку №520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, серед яких:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

При цьому, письмові пояснення та копії документів, зазначені у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року № 557, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2017 року за № 959/30827 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 01 червня 2020 року № 261) (пункти 6, 7 Порядку № 520).

Згідно з вимогами пунктів 9, 10 та 11 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Як свідчить зміст рішення, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної, підставою для його прийняття слугувало те, що платником податку до контролюючого органу не надано первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Як зазначалося вище, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. На думку суду, оскаржуване рішення контролюючого органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 821/1173/17 та від 10.04.2020 у справі № 819/330/18.

Також суд зазначає, що відсутність певного документа чи ненадання його контролюючому органу не може бути підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, за умови що інші документи підтверджують проведення господарської операції.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 140/2160/18.

Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 у справі № 500/2237/20 дійшов висновку, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Матеріалами справи доводи відповідачів про ненадання позивачем необхідних первинних документів спростовуються, адже позивач визначив та надав документи, яких на його думку, достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Проте, посилання на вказані підстави в обґрунтування прийняття рішення про відмову, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що документи, подані позивачем є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність такого рішення.

Так, під час розгляду справи судом досліджено копії всіх документів, що підтверджують реальність здійснення господарської операції позивача з його контрагентом.

На думку суду, всі первинні документи, які підтверджують господарську операцію, за якою складено спірну податкову накладну позивач надавав контролюючому органу, про що свідчать матеріали адміністративної справи.

Відповідачами не наведено жодних обставин та не надано суду доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій позивача цілям та завданням його та його контрагентів статутної діяльності, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю учасників зазначених операцій, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії учасників операцій були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відтак, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, подану позивачем для реєстрації.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн., суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У підтвердження факту надання позивачу Адвокатським об`єднанням «Астрея-груп» правничої допомоги ним до суду подано копії Договору про надання правової допомоги від 20.03.2023 року, рахунку-фактури № СФ-0000006 від 21.03.2023 року, платіжної інструкції № 8050 від 03.04.2023 року, детальний опис виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від 20.03.2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 19.04.2023 серія ВЕ № 1086232, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 17.05.2016 року.

Предметом Договору є оскарження рішення від 23.12.2022 року № 7934154/31096185 про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Пунктом 4 вказаного Договору визначений порядок розрахунків, згідно якого до 05.04.2023 року Замовник перераховує на рахунок Адвокатського об`єднання винагороду (гонорар) у розмірі 20 000 гривень. Відповідно до п. п. 4.2 Договору після завершення судового розгляду та ухвалення рішення суду Замовник перераховує на рахунок Адвокатського об`єднання винагороду (гонорар) у розмірі 20 000 гривень.

Згідно детального опису виконаних робіт від 12.05.2023 року Адвокатським об`єднанням «Астрея-груп» надано позивачу такі послуги: правова (правнича) консультація клiєнта (l год. х 2000 грн.), вартість за яку склала 2000,00 грн.; аналіз законодавства, судової практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (2 год. х 2000 грн.), що складає 4000,00 грн.; ознайомлення, вивчення та аналіз наданих клієнтом документів, надання усної консультація (2 год. х 2000 грн.), вартість 4000,00 грн.; складання позовної заяви (10 год. х 2000 грн.), вартість якої склала 20000,00 грн.; виготовлення трьох екземплярів позовної заяви, копіювання додатків, засвідчення належним чином, особисте направлення до канцелярії суду (2 год. х 2000 грн.), становить 4000,00 грн.; аналіз відзиву ГУ ДПС у Волинській області та чинного законодавства України з метою подальшого складання відповіді на відзив (l год. х 2000 грн.) вартість 2000,00 грн.; пошук та вивчення судової практики для формування правової позиції, складання відповіді на відзив (2 год. х 2000 грн.), складає 4000,00 грн..

Оцінивши вищезазначені документи, суд прийшов до висновку про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги позивачу Адвокатським об`єднанням «Астрея-груп».

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Частиною першою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Зазначене свідчить, що відповідач, як особа, яка заперечує відносно визначеного позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 15.02.2022 у справі № 280/569/21.

Представник відповідачів заперечував проти заявленої вимоги позивачем щодо витрат на правову допомогу, про що виклав у відзиві на позов, та просив суд відмовити в задоволенні такої вимоги.

Надаючи оцінку доводам відповідача проти відшкодування судових витрат у цій справі та визначаючись щодо співмірності та обґрунтованості заявлених до відшкодування на користь позивача судових витрат, суд виходив з фактичного підтвердження позивачем розміру судових витрат, відповідно до наданих документів.

При визначенні суми відшкодування суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в цій справі є вимога про скасування рішення відповідача-1 щодо відмови в реєстрації податкової накладної.

Разом із цим, розмір вартості правничої допомоги адвоката визначено у розмірі 1000,00 гривень, що є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГІСТРАЛЬ-ЮГ" (ПГУ, 87-В, кв.29, м.Миколаїв, 54025, ) до Головного управління ДПС у Волинській області (Київський майдан, 4, м.Луцьк, 43010, ) , Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м.Київ, 04053, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Волинській області № 7934154/31096185 від 23.12.2022 року про відмову в реєстрації податкової накладної.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України () зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» () № 1 від 16.11.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (Київський майдан, 4, м. Луцьк, 43010, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» (ПГУ, 87В, кв. 29, м. Миколаїв, 54025, вул. Віті Хоменка, 78, м. Миколаїв, 54078, ) судовий збір в розмірі 1342 грн., сплачений платіжною інструкцією від 17.04.2023 № 8070.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» (ПГУ, 87В, кв. 29, м. Миколаїв, 54025, вул. Віті Хоменка, 78, м. Миколаїв, 54078, ) судовий збір в розмірі 1342 грн., сплачений платіжною інструкцією від 17.04.2023 № 8070.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» (ПГУ, 87В, кв. 29, м. Миколаїв, 54025, вул. Віті Хоменка, 78, м. Миколаїв, 54078, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (Київський майдан, 4, м. Луцьк, 43010, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГІСТРАЛЬ-ЮГ» (ПГУ, 87В, кв. 29, м. Миколаїв, 54025, вул. Віті Хоменка, 78, м. Миколаїв, 54078, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

8. В решті вимог щодо витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов