Справа № 420/12471/22
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Драник О.О.

сторін:

позивачів: Палтека В.В. (в порядку самопредставництва),

Бондарчук Д.В. (в порядку самопредставництва)

відповідача: Дейнегін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» про визнання договорів недійсними,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС», в якому просить визнати недійсними правочини укладені між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» від 05.08.2019р. за №№438, 439,440,441, 442, 443, за результатами яких складено податкові накладні на загальну суму 174412407,10грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірні угоди укладено всупереч інтересам держави та суспільства та без мети реального настання правових наслідків.

В підтвердження своїх доводів позивач зазначає про наявність вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2020р. по кримінальній справі №752/18603/20, відповідно до якого затверджено мирову угоду про визнання винуватості, укладену 25.09.2020р. прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДФС України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора Дмитренком Сергієм Олександровичем та обвинуваченим ОСОБА_1 . ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Позивач зазначає, що, оскільки вироком, який набрав законної сили, підтверджено фіктивний характер діяльності ТОВ «АГРОРАЙС» та умисел його керівника на здійснення фіктивного підприємництва, правочини, укладені між відповідачами в розумінні вимог ч.3 статті 228 Цивільного кодексу України є недійсними (не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам).

20.10.2022р. (вх№32605/22) від акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/3838/20, яке набрало законної сили, встановлено, що оспорювані господарські операції є реальними та підтверджуються належними документами. Твердження позивача про відсутність фактичної господарської діяльності не підтверджуються жодним належним доказом. Для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, необхідно встановлення умислу в діях осіб, що уклали цей правочин. У свою чергу позивачем жодним чином не обґрунтовано та не доведено наявність умислу у діях АТ товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», не надано доказів, які б підтверджували той факт, що оспорювані правочини суперечать нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства; не доведено відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будь-якої з осіб, яка вчинила спірні правочини; не спрямованість будь-якої зі сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами. Крім того відповідач посилається на відсутність зустрічної звірки чи документальної перевірки, адже аналіз первинних документів є обов`язковою умовою для кваліфікації порушень у сфері оподаткування.

Ухвалою від 12.09.2022р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11.10.2022р. 10год.30хв., яке було перенесено на 03.11.2022р.

Ухвалою суду від 03.11.2022р , яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 16.11.2022р.

Ухвалою суду від 16.11.2022р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 12.12.2022р. 12 год.00хв.

Ухвалою суду від 12.12.2022р. у судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням представника позивача, призначено наступне засідання на 20.12.2022р.

Ухвалою суду від 20.12.2022р., яку занесено до протоколу судового засідання, зобов`язано відповідачів надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали договорів з додатковими угодами. Закрито підготовче провадження, призначено судове засідання на 17.01.2023р. 10год.30хв.

09.01.2023р. (вх..№770/23) до суду надійшло клопотання АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про залишення адміністративного позову без розгляду.

Ухвалою суду від 17.01.2023р., яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 08.02.2023р. 11год.00 хв.

Ухвалою від 08.02.2023р. позов ГУ ДПС в Одеській області до акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» про визнання недійсними договорів від 05.08.2019р. за №№438, 439,440,441, 442, 443 залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску .Наступне засідання призначено на 27.02.2023р. 11 год.00хв.

20.02.2023р. (вх..№БП/5203/23) від позивача надійшло клопотання, в якому останній просив вважати позовну заяву такою, що подана в межах трьохмісячного строку відповідно до ч.2 ст.122 КАС України.

Ухвалою суду від 27.02.2023р. у задоволенні клопотання АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про залишення адміністративного позову без розгляду відмовлено. Викликано в якості свідка ОСОБА_2 . Судове засідання відкладено на 20.03.2023р. 10год.30хв.

АТ «ДПЗКУ» повідомило суд, що згідно наказу №405-к від 17.06.2020р. ОСОБА_2 звільнений з посади, у зв`язку з чим товариство не має можливості забезпечити явку останнього в судове засідання.

Судове засідання призначене на 20.03.2023р. відкладено на 27.03.2023р.14год.15хв., зобов`язано АТ «ДПЗКУ» надати відомості щодо реєстрації/проживання ОСОБА_2 та в подальшому відкладено на 10.05.2023р. 10год.00хв. у зв`язку з необхідністю виклику свідка.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, представник АТ «ДПЗКУ» просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач ТОВ «АГРОРАЙС» про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином та своєчасно, проте жодного разу до судових засідань не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

Між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» 05.08.2019року укладено договори поставки №№438, 439,440,441, 442, 443 та додаткові угоди до зазначених договорів №№001КЗ від 06.08.2019р.,002КЗ від 10.08.2019р., 003КЗ від 10.08.2019р, 004ЯЗ від 10.08.2019р., 005ЯЗ від 12.08.2019р, 006ПЗ від 12.08.2019, 007ЯЗ від 12.08.2019, 008ЯЗ від 12.08.2019р, 009ЯЗ від 13.08.2019р, 010ЯЗ від 13.08.2019р, 011ПЗ від 13.08.2019р, 012ЯЗ від 13.08.2019р, 013ЯЗ від 18.08.2019р, 014ЯЗ від 20.08.2019р, 015ЯЗ від 20.08.2019р, 016 ЯЗ від 20.08.2019р., 001ЯЗ від 06.08.2019р., 002ЯЗ від 06.08.2019р, 003ПЗ від 07.08.2019р, 021 ЯЗ від 10.08.2019р, 025 ПФ від 13.08.2019р, 024ЯЗ від 13.08.2019р, 023 ЯЗ від 13.08.2019р, 011ЯЗ від 05.08.2019р, 016 ПФ від 05.08.2019р, 001ПФ від 06.08.2019р,002ЯЗ від 06.08.2019р, 017ПФ від 07.08.2019р, 018ПФ від 07.08.2019р, 019ПФ від 07.08.2019р, 003ПФ від 10.08.2019р, 010ПФ від 10.08.2019р, 004ПЗ від 10.08.2019р, 005 ЯЗ від 10.08.2019р, 006ПЗ від 10.08.2019р, 007ПФ від 10.08.2019р, 008ЯЗ від 10.08.2019р, 009ЯЗ від 10.08.2019р, 012ПФ від 10.08.2019р, 013ПЗ від 10.08.2019р, 014ПЗ від 10.08.2019р, 020ЯЗ від 10.08.2019р, 015ПФ від 12.08.2019, 022ЯЗ від 12.08.2019, 014ЯЗ від 10.08.2019, 016ПФ від 13.08.2019, 014ЯЗ від 12.08.2019, 007ПФ від 13.08.2019, 004ЯЗ від 12.08.2019,011ЯЗ від 13.08.2019р, 010ПФ від 13.08.2019, 009ПФ від 13.08.2019, 008ПФ від 13.08.2019, 003ЯЗ від 13.08.2019, 002ПЗ від 13.08.2019, 001ПФ від 13.08.2019, 006ПФ від 13.08.2019, 005ЯЗ від 12.08.2019, 012ЯЗ від 13.08.2019, 013ПФ від 13.08.2019, 015ПФ від 12.08.2019, 017ПФ від 12.08.2019, 018ПЗ від 12.08.2019, 001ПЗ від 18.08.2019, 002ЯЗ від 18.08.2019, 003ЯЗ від 18.08.2019, 004ЯЗ від 18.08.2019, 005ПЗ від 20.08.2019, 006ПЗ від 20.08.2019р, 007ЯЗ від 20.08.2019, 008ЯЗ від 20.08.2019, 009ПФ від 13.08.2019, 002ПФ від 05.08.2019, 001ЯЗ від 20.08.2019, 005ЯЗ від 27.08.2019, 006ЯЗ від 27.08.2019. 007ЯЗ від 27.08.2019р, 003П2 від 13.08.2019, 004ЯЗ від 27.08.2019р.

Договори поставки з боку покупця (ПАТ «ДПЗКУ) підписані заступником директора департаменту закупівель - начальником регіонального управління №1 Мащенком Тарасом Валерійовичем на підставі довіреності №377 від 20.05.2019р. Від імені постачальника (ТОВ «АГРОРАЙС№) договори підписано директором ОСОБА_1 .

Відповідно до умов договорів постачальник (ТОВ «АГРОРАЙС») зобов`язується поставити та передати у власність покупця (ПАТ «ДПЗКУ), а покупець прийняти і оплатити зерно українського походження врожаю 2019року. Культура, клас та кількість зазначається в додаткових угодах до договорів, які є його невід`ємними частинами.

Ціна товару за одиницю виміру та загальна вартість товару зазначається в додаткових угодах до Договору поставки, які є його невід`ємними частинами. Сума Договору поставки .становить вартість поставленого товару протягом строку дії договору, відповідно до додаткових угод до цього договору.

Місце поставки товару, строк, умови та дата поставки товару зазначаються в додаткових угодах до Договору поставки, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 5 1 Договору поставки оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставленого рахунка-фвктури постачальника наступним чином:

Перший платіж -в розмірі вартості товару без ПДВ, вказаного у відповідному рахунку-фактурі, здійснюється на протязі 5 банківських днів з дати виставлення відповідного рахунку- фактури.

Другий платіж -в розмірі суми ПДВ вартості фактично отриманого товару, здійснюється на протязі 5 банківських днів з дати отримання Покупцем документів, зазначених у п. 10.04 довору поставки.

Постачальник, який є платником ПДВ, зобов`язується зареєструвати податкову накладну на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до ст. 201.1 Податкового кодексу України. (п.5.2 договору).

По фінансово-господарським операціям ТОВ «АГРОРАЙС» були складені податкові накладні № 1 від 07.08.2019 року, № 2 від 14.08.2019 року, № 3 від 10.08.2019 року, № 4 від 11.08.2019 року, № 5 від 12.08.2019 року, №6 від 16.08.2019 року, № 7 від 11.08.2019 року, № 8 від 12.08.2019 року, № 9 від 16.08.2019 року, № 10 від 09.08.2019 року, № 11 від 13.08.2019 року, № 12 від 21.08.2019 року, № 13 від 08.08.2019 року, № 14 від 12.08.2019 року, № 15 від 15.08.2019 року, № 16 від 14.08.2019 року, № 17 від 14.08.2019 року, № 18 від 12.08.2019 року, № 19 від 12.08.2019 року, № 20 від 12.08.2019 року, № 21 від 12.08.2019 року, № 22 від 12.08.2019 року, № 23 від 12.08.2019 року, № 24 від 12.08.2019 року, № 25 від 12.08.2019 року, № 26 від 13.08.2019 року, № 27 від 13.08.2019 року, № 28 від 13.08.2019 року, № 29 від 15.08.2019 року, № 30 від 15.08.2019 року, № 31 від 13.08.2019 року, № 32 від 15.08.2019 року, № 33 від 15.08.2019 року, № 34 від 15.08.2019 року, № 35 від 15.08.2019 року, № 36 від 15.08.2019 року, № 37 від 15.08.2019 року, № 38 від 15.08.2019 року, № 39 від 15.08.2019 року, № 40 від 12.08.2019 року, № 41 від 09.08.2019 року, № 42 від 09.08.2019 року, № 43 від 11.08.2019 року, № 44 від 12.08.2019 року, № 45 від 12.08.2019 року, № 46 від 12.08.2019 року, № 47 від 11.08.2019 року, № 48 від 11.08.2019 року, № 49 від 12.08.2019 року, № 50 від 12.08.2019 року, № 51 від 12.08.2019 року, № 52 від 15.08.2019 року, № 53 від 12.08.2019 року, № 54 від 13.08.2019 року, № 55 від 15.08.2019 року, № 56 від 13.08.2019 року, № 57 від 13.08.2019 року, № 58 від 12.08.2019 року, № 59 від 13.08.2019 року, № 60 від 15.08.2019 року, № 61 від 15.08.2019 року, № 62 від 15.08.2019 року, № 63 від 15.08.2019 року, № 64 від 15.08.2019 року, № 65 від 15.08.2019 року, № 66 від 15.08.2019 року, № 67 від 15.08.2019 року, № 68 від 15.08.2019 року, № 69 від 15.08.2019 року, № 70 від 15.08.2019 року, № 71 від 15.08.2019 року, № 72 від 11.08.2019 року, № 73 від 13.08.2019 року, № 74 від 14.08.2019 року, № 75 від 23.08.2019 року, № 76 від 28.08.2019 року, № 77 від 17.08.2019 року, № 78 від 18.08.2019 року, № 79 від 18.08.2019 року, № 80 від 22.08.2019 року, № 81 від 22.08.2019 року, № 82 від 22.08.2019 року, № 83 від 23.08.2019 року, № 84 від 23.08.2019 року, № 85 від 23.08.2019 року, № 86 від 23.08.2019 року, № 87 від 23.08.2019 року, № 88 від 23.08.2019 року, № 89 від 23.08.2019 року, № 90 від 25.08.2019 року, № 91 від 21.08.2019 року, № 92 від 23.08.2019 року, № 93 від 26.08.2019 року, № 94 від 21.08.2019 року, № 95 від 21.08.2019 року, № 96 від 23.08.2019 року, № 97 від 28.08.2019 року, № 98 від 23.08.2019 року, № 99 від 31.08.2019 року, № 100 від 30.08.2019 року, № 101 від 29.08.2019 року, № 102 від 29.08.2019 року, № 103 від 28.08.2019 року, № 2 від 07.09.2019 року, № 3 від 01.09.2019 року, № 4 від 01.09.2019 року, № 6 від 03.09.2019 року, № 7 від 03.09.2019 року, № 8 від 03.09.2019 року, № 9 від 03.09.2019 року, № 10 від 03.09.2019 року, № 11 від 03.09.2019 року, № 12 від 03.09.2019 року, № 13 від 03.09.2019 року, № 15 від 03.09.2019 року, № 16 від 03.09.2019 року, № 17 від 04.09.2019 року, № 18 від 05.09.2019 року, № 205 від 31.08.2019 року, № 20 від 01.09.2019 року, № 21 від 01.09.2019 року, № 22 від 01.09.2019 року, № 23 від 01.09.2019 року, № 104 від 28.08.2019 року, № 105 від 28.08.2019 року, № 106 від 30.08.2019 року, № 107 від 30.08.2019 року, № 108 від 16.08.2019 року, № 109 від 16.08.2019 року, № 110 від 27.08.2019 року, № 111 від 27.08.2019 року, № 112 від 23.08.2019 року, № 113 від 27.08.2019 року, № 114 від 20.08.2019 року, № 115 від 29.08.2019 року, № 116 від 20.08.2019 року, № 117 від 29.08.2019 року, № 118 від 22.08.2019 року, № 119 від 27.08.2019 року, № 120 від 29.08.2019 року, № 121 від 29.08.2019 року, № 122 від 27.08.2019 року, № 123 від 20.08.2019 року, № 124 від 22.08.2019 року, № 125 від 22.08.2019 року, № 126 від 20.08.2019 року, № 127 від 20.08.2019 року, № 128 від року, № 129 від 20.08.2019 року, № 130 від 20.08.2019 року, № 131 від 20.08.2019 року, № 132 від 28.08.2019 року, № 133 від 20.08.2019 року, № 134 від 30.08.2019 року, № 135 від 20.08.2019 року, № 136 від 19.08.2019 року, № 137 від року, № 138 від 30.08.2019 року, №139 від 20.08.2019 року, № 140 від 20.08.2019 року, № 141 від 27.08.2019 року, № 142 від 29.08.2019 року, № 143 від 30.08.2019 року, № 144 від 27.08.2019 року, № 145 від 27.08.2019 року, №146 від 27.08.2019 року, № 147 від 27.08.2019 року, № 148 від 27.08.2019 року, № 149 від 29.08.2019 року, № 150 від 27.08.2019 року, № 151 від 29.08.2019 року, № 152 від 27.08.2019 року, №153 від 29.08.2019 року, № 154 від 30.08.2019 року, № 155 від 23.08.2019 року, № 156 від 18.08.2019 року, № 157 від 18.08.2019 року, № 158 від 18.08.2019 року, № 159 від 18.08.2019 року, № 160 від 19.08.2019 року, № 161 від 19.08.2019 року, № 162 від 19.08.2019 року, № 163 від 19.08.2019 року, № 164 від 19.08.2019 року, № 165 від 19.08.2019 року, № 166 від 19.08.2019 року, № 167 від 19.08.2019 року, № 168 від 19.08.2019 року, № 169 від 19.08.2019 року, № 170 від 30.08.2019 року, № 171 від 28.08.2019 року, № 172 від 28.08.2019 року, № 173 від 29.08.2019 року, № 174 від 29.08.2019 року, № 175 від 29.08.2019 року, № 176 від 29.08.2019 року, № 177 від 29.08.2019 року, № 178 від 29.08.2019 року, № 179 від 29.08.2019 року, № 180 від 30.08.2019 року, № 181 від 30.08.2019 року, № 182 від 30.08.2019 року, № 183 від 30.08.2019 року, № 184 від 30.08.2019 року, № 185 від 30.08.2019 року, № 186 від 30.08.2019 року, № 187 від 30.08.2019 року, № 188 від 30.08.2019 року, № 189 від 30.08.2019 року, № 190 від 30.08.2019 року, № 191 від 30.08.2019 року, № 192 від 30.08.2019 року, № 193 від 31.08.2019 року, № 194 від 31.08.2019 року, № 195 від 31.08.2019 року, № 196 від 31.08.2019 року, № 197 від 31.08.2019 року, № 198 від 31.08.2019 року, № 199 від 31.08.2019 року, № 200 від 31.08.2019 року, № 201 від 31.08.2019 року, № 202 від 31.08.2019 року, № 203 від 31.08.2019 року, № 204 від 31.08.2019 року, № 24 від 01.09.2019 року, № 206 від 21.08.2019 року, № 25 від 01.09.2019 року, № 26 від 01.09.2019 року, № 27 від 01.09.2019 року, № 28 від 01.09.2019 року, № 29 від 01.09.2019 року, № 30 від 02.09.2019 року, № 31 від 02.09.2019 року, № 32 від 02.09.2019 року, № 33 від 02.09.2019 року, № 34 від 02.09.2019 року, № 35 від 02.09.2019 року, № 36 від 02.09.2019 року, № 37 від 02.09.2019 року, № 38 від 02.09.2019 року, № 39 від 03.09.2019 року, № 40 від 03.09.2019 року, № 41 від 03.09.2019 року, № 42 від 06.09.2019 року, № 43 від 06.09.2019 року, № 44 від 07.09.2019 року, які були надіслані до ДФС на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За вищезазначеними податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС», на користь акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у вказаний період було поставлено товари на загальну суму 174412407,10грн.

Рішеннями комісії Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відмовлено ТОВ «АГРОРАЙС» у реєстрації зазначених накладних

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року у справі №420/3838/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021р., визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових вищезазначених накладних та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних датами їх доставлення до ДПС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 року відкрито провадження за заявою Головного управління ДПС у м. Києві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі № 420/3838/20.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року по справі №420/3838/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання зареєструвати податкові накладні скасовано; адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання зареєструвати податкові накладні - залишено без розгляду.

Вказані податкові накладні, згідно наявних у них даних, складені директором ТОВ «АГРОРАЙС» ОСОБА_1 , та, у графі «Вид цивільно-правового договору» містять посилання на Договори поставки

Водночас, вироком Голосіївського районного суду від 16.12.2020 у справі №752/18603/20 визнано винним керівника ТОВ «Агрорайс» ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 Кримінального кодексу України, яким встановлено, що останній зареєстрував ТОВ «Агрорайс» за грошову винагороду, без мети здійснення господарської діяльності. При цьому, з матеріалів справи встановлено, що спірні податкові накладні та всі надані документи підписані саме ОСОБА_1 , який в ході розгляду кримінального провадження заперечив свою причетність до діяльності ТОВ «Агрорайс», жодного наміру здійснювати господарську діяльність та справляти податки на ТОВ «Агрорайс» останній не мав, відомості до реєстраційних документів внесено виключно з корисливих мотивів

Вироком встановлено, що ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, бажаючи отримати грошову винагороду, у липні 2019р. вступив у попередню змову з невстановленою особою, яка запропонувала останньому, шляхом підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, підписав та передав останнім реєстраційні документи юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС», в які внесено неправдиві відомості.. ОСОБА_1 , який діяв за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_3 та іншими невстановленими особами, внесено до заяви про державну реєстрацію створення юридичної особи від 11.07.2019р. та реєстраційної заяви платника податку на додану вартість відомості щодо того, що ТОВ «АГРОРАЙС» має намір бути платником податку на додану вартість. Вказані відомості не відповідають дійсності і вводять в оману орган державної реєстрації, оскільки зазначена особа не мала жодного наміру здійснювати господарську діяльність та справляти податки, а вказані відомості до реєстраційних документів внесено виключно з корисливих мотивів.

З огляду на наявний вирок Голосіївського районного суду від 16.12.2020р. у справі №752/18603/20, контролюючий орган вважає, що наявні правові підстави для визнання правочинів недійсними.

Відповідно до пп.20.1.30 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Так, згідно з ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Відповідно ж до ч. 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 3 статті 228 Цивільного кодексу, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Виходячи з системного тлумачення наведених положень вбачається, що контролюючі органи законодавчо уповноважені звертатись до суду з позовами щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними. Водночас, обов`язковою умовою визнання правочину недійним є встановлення обставин вчинення такого правочину.

Наведене підтверджується, зокрема, вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009року №, п. 8 якої визначено, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Верховним Судом України було наголошено на тому, що відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину.

У зв`язку з цим, необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 Цивільного кодексу України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із даним позовом, податковий орган, як на підставу для визнання правочинів, укладених між відповідачами, недійсними, посилається на наявність вироку Голосіївського районного суду від 16.12.2020 у справі №752/18603/20 відносно засновника та керівника товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Недійсність правочину визначено статтею 215 ЦК України. Так, відповідно до частини першої цієї статті підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами частин першої та другої статті 208 ЦК правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Наявність податкових накладних, виписаних на користь акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» є підтвердженням факту існування договірних відносин між сторонами, що випливає з сутності податкової накладної та підстав її складання.

Так, відповідно до системного аналізу п.201.1 ст.201, п.187.1 ст.187 ПК України, згідно яких, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.201.7 ст.201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс); п. 201.10. згідно якого, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно дефініції наведеної в п.п.14.1.185 та 14.1.191 ПК України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

В свою чергу, під постачанням товарів розуміється, будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власних, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, системний аналіз вказаних норм свідчить, що передумовою для складання податкової накладної є існування договірних відносин між сторонами, тобто факт укладення правочину.

Правила реєстрації податкових накладних в ЄРПН встановлені Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р.№1246 (далі - Порядок № 1246).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1246 постачальник (продавець) складає податкову накладну та/або розрахунок коригування у форматі (відповідно до стандарту), затвердженого в установленому порядку, з використанням спеціалізованого програмного забезпечення. Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника. Для делегування права підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування іншій посадовій особі платник податку отримує засоби електронного цифрового підпису в акредитованих центрах сертифікації ключів для такої особи та подає контролюючому органові за місцем реєстрації посилені сертифікати електронного цифрового підпису зазначеної особи.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 платник податку за окремим запитом може отримувати з ЄРПН інформацію щодо податкової накладної та/або розрахунку коригування у формі витягу, який, зокрема, містить відомості про прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка склала податкову накладну/розрахунок коригування.

Податкові накладні складені ОСОБА_1 та підписані його електронним ключем.

Також, наявними в матеріалах справи видатковими накладними підтверджується паперове оформлення правочинів, на підставі яких й були складені наведені податкові накладі, що вбачається з обсягів та об`єктів постачання, які є ідентичними до податкових накладних. Видаткові накладні від імені постачальника товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» виписані ОСОБА_1 .

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази дають змогу ідентифікувати правочини, на підставі яких були складені вищенаведені податкові накладні.

Під час судового розгляду відповідачами не надано належних доказів на підтвердження оплати за поставлений товар. При цьому посилання представника АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення у справі №420/3838/20 від 02.10.2020р., яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.2021, судом відхиляються, оскільки ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2023р за наслідком перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року по справі №420/3838/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання зареєструвати податкові накладні скасовано; адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання зареєструвати податкові накладні залишено без розгляду.

Як встановлено судом, підставою для звернення контролюючого органу з адміністративним позовом про визнання недійсними спірних правочинів став вирок суду, яким засновника та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, яким встановлено, що останній зареєстрував ТОВ «Агрорайс» за грошову винагороду, без мети здійснення господарської діяльності. Вирок набрав законної сили. Вироком встановлено, що ОСОБА_1 , який діяв за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_3 та іншими невстановленими особами, внесено до заяви про державну реєстрацію створення юридичної особи (форма1) від 11.07.2019р. форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2016р. №3268/5 та реєстраційної заяви платника податку на додану вартість (форми №1-ПДВ), форма якої затверджена Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, відомості щодо того, що ТОВ «АГРОРАЙС» має намір бути платником податку на додану вартість. Вказані відомості не відповідають дійсності і вводять в оману орган державної реєстрації, оскільки зазначена особа не мала жодного наміру здійснювати господарську діяльність та справляти податки на ТОВ «АГРОРАЙС», а вказані відомості до реєстраційних документів внесено виключно з корисливих мотивів.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 ,, який, як зазначив останній, з урахуванням спливу часу, не пам`ятає як саме були підписані оскаржувані договори, чи приїзджав особисто директор ТОВ «АГРОРАЙС» до офісу АТ«Державна продовольчо-зернова корпорація України». При цьому свідок зазначав,що підписанню договорів передує обов`язкова процедура перевірки контрагентів, яка була дотримана.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, вина особи, яка виражається в намірі порушити публічний порядок (щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним) сторонами правочину або однією зі сторін, жодним чином не може бути встановлена на підставі актів перевірок позивача або його контрагентів, інформацій про відсутності постачальників в ланцюгу постачання за адресою реєстрації та/або наявності у податкового органу податкової інформації про відсутність у постачальника виробничих можливостей для провадження власної господарської діяльності.

При цьому, згідно статті 207 Господарського кодексу, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Встановлюючи правовий наслідок правочину, який вчинено без додержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, частина третя статті 208 ЦК України, так само, як і інші правові норми, не визначають ознаки такого правочину. До кола таких правочинів належать, зокрема правочини, які вчинені з метою ухилення від оподаткування, отримання незаконної податкової вигоди (наприклад, у вигляді податкового кредиту). Обов`язок довести перед судом, що правочин вчинено з такою метою, в силу норми частини першої статті 77 КАС покладається на позивача.

Доводячи, що правочини між акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» спрямовані на створення штучних підстав для незаконного отримання останнім права на податковий кредит і, як наслідок, для зменшення податкових зобов`язань, позивач посилався на вирок суду, яким посадову особу ТОВ «АГРОРАЙС» засуджено за ч.2 ст.205-1 КК України.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У справах №21-5332а15, №21-1318а16, №21-2430а16 Верховний Суд України зазначив, що обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким директора підприємства визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, не може бути неврахованою судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила зазначений злочин, з нереабілітуючих підстав.

Доводи ж АТ«Державна продовольчо-зернова корпорація України» зводяться до маніпулювання правовими висновками Верховного Суду, висловленими, хоча і за подібними правовідносинами, проте не за аналогічних обставин.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права, подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Надані докази, які є у справі, були оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 90 КАС України.

За таких обставин, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 139 КАС України судові витрати в даній справі стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» про визнання договорів недійсними задовольнити.

Визнати недійсними договори, укладені між Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОРАЙС» (65014, м. Одеса, вул. Базарна, буд. 5, корп. 5, офіс 107, ) від 05.08.2019 року за № 438; 439; 440; 441; 442; 443.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.05.2023 року.

Суддя Г.П. Самойлюк