Справа № 120/4230/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 травня 2023 р. Справа № 120/4230/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправні дії відповідача щодо проведення виплати пенсії з 01.07.2019 із обмеженням її максимальним розміром.

З метою здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2019 по 28.02.2023 з урахуванням підвищення та надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи та індексації, без обмеження максимальним розміром та виплачувати пенсію з 01.03.2023 із включенням підвищення та надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, з урахуванням змін прожиткового мінімуму, визначеного Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист", яка перераховується у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, з урахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 17.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

27.04.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що застосування обмеження при перерахунку пенсії є правомірним і відповідає діючому законодавству.

Станом на 01.03.2023 максимальний розмір виплачуваної пенсії в Україні, з урахуванням положень Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" складає 20930 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб підвищуються на коефіцієнт збільшення 1,14, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" установлено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Відтак, на виконання вимог вказаних вище постанов з березня 2022 року та 2023 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, але її виплата здійснюється з урахуванням розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок.

Такі дії відповідач вважає правомірними та наголошує на відсутності підстав для виплати позивачу пенсії без обмеження її максимального розміру.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного від 11.06.2021 у справі № 120/4212/21-а позовну заяву задоволено та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити із 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 88 % грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 20.04.2021 №ХЛ64016, виданої Вінницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, виходячи із основних і додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням від 27.10.2021 у справі № 120/9501/21-а позовну заяву задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.04.2019 виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром, у зв`язку з проведенням перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.04.2021 за № ХЛ64016, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаних рішень пенсійний орган з 01.04.2019 здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з 88% сум грошового забезпечення із включенням надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка перераховується у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (449,10 грн).

Так, розмір перерахованої пенсії позивача станом на 01.04.2019 склав 26 600,68 грн (а.с. 16).

З 01.07.2022 пенсія позивача збільшувалась за рахунок підвищення прожиткового мінімуму, втім щомісячно обмежувалась максимальним розміром.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", позивачу проведено з 01.03.2022 індексацію пенсії, проте її розмір до виплати становив 26 600,68 грн, тоді як її підсумковий розмір становив 30 386,00 грн (а.с. 13).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" відповідачем проведено індексацію пенсії позивача з 01.03.2023, однак пенсія виплачується з урахуванням максимального розміру - 26 600,68 грн. (а.с. 11).

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром, тому звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668-VI), внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, на підставі Закону України від 24.12.2015 № 911-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а саме ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яку викладено в наступній редакції "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність" та доповнено реченням такого змісту "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац 6 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року (вказана вище справа № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016 є втрата чинності з 20.12.2016 норм частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ. Це, у свою чергу, виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, така норма вважається "відсутньою" у тексті Закону.

Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі Закон № 1774-VIІІ) передбачено, що відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, він набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Суд зазначає, що частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, втратила чинність з дня проголошення Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що в Законі № 2262-ХІІ була відсутньою норма ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Тобто починаючи з 2017 року стаття 43 Закону № 2262-ХІІ не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Отже, внесені Законом № 1774-VIІІ до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Наведений висновок узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17 та від 09.11.2020 у справі № 813/678/18.

Відтак, підстави для обмеження пенсії позивачу не узгоджуються із нормативним регулюванням спірних правовідносин.

Крім цього суд звертає увагу й на те, що принцип обов`язковості рішень Конституційного Суду України, та їх властивість "негативної нормотворчості" проявляється у недопустимості запровадження правового регулювання з тими самими недоліками.

Зокрема, Конституційний Суд України в п. 7 Рішення від 08.06.2016 № 4-рп/2016 висловлював правову позицію, якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені". Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Отже, підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами установленими для осіб, які втратили працездатність, не ґрунтуються на положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 06.12.2016 № 1774-VIII, оскільки аналогічні за суттю та змістом обмеження, передбачені ч. 7 ст. 43 Закону від 09.04.92 № 2262-XII, визнанні неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016.

Щодо періоду протягом якого відносно позивача застосовувалося вказане обмеження, суд зазначає наступне.

Основний розмір пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку із 01.04.2019 на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного від 27.10.2021 у справі № 120/9501/21-а та від 11.06.2021 у справі № 120/4212/21-а склав 26 600,68 грн (а.с. 10).

Згідно із розрахунку пенсії станом на 01.04.2019 підсумковий розмір пенсії позивача становить - 26 600,68 грн (з урахуванням 88% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 449,10 грн) сума пенсії до виплати, з урахуванням максимального розміру становила 26 600,68 грн.

Вказане свідчить про те, що пенсія позивача станом на 01.04.2019 не обмежувалась максимальним розміром.

Разом з тим, згідно із Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.07.2019 становив 1564,00 грн.

З огляду на підвищення прожиткового мінімуму з 01.07.2019 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача. Згідно із вказаного розрахунку (а.с. 15) підсумковий розмір пенсії позивача становить - 26 620,78 грн (з урахуванням 88% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 469,20 грн) сума пенсії до виплати, з урахуванням максимального розміру становила 26 600,68 грн.

Вказане свідчить, що станом на 01.07.2019 розмір пенсії позивача був обмежений, адже останньому було виплачено 26 600,68 грн, тоді як підсумковий розмір пенсії з доплатами і надбавками становив 26 620,78 грн.

В подальшому, Законом України "Про Державний бюджет на 2022 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Згідно із розрахунку станом на 01.01.2022 (а.с. 14) підсумковий розмір пенсії позивача становить - 26 731,78 грн (з урахуванням 88% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 580,20 грн), сума пенсії до виплати становила 26 600,68 грн.

Відтак, станом на 01.01.2022 розмір пенсії позивача вкотре був обмежений максимальним розміром, адже останньому було виплачено 26 600,68 грн, тоді як підсумковий розмір пенсії з доплатами і надбавками становив 26 731,78 грн.

З огляду на вищевикладене, суд встановив, що обмеження пенсії максимальним розміром відповідачем неправомірно застосовувалося за період з 01.07.2019 по 28.02.2022.

В подальшому, 01.07.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб підвищився, у зв`язку із чим відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача. За результатами перерахунку підвищився розмір надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що склав 608,10 грн.

Згідно із розрахунку станом на 01.07.2022 (а.с. 12) підсумковий розмір пенсії позивача становить - 30 413,90 грн (з урахуванням 88% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 608,10 грн), сума пенсії до виплати, у урахуванням максимального розміру становила 26 600,68 грн.

Відтак, станом на 01.07.2022 розмір пенсії позивача був обмежений максимальним розміром, адже останньому було виплачено 26 600,68 грн, тоді як підсумковий розмір пенсії з доплатами і надбавками становив 30 413,90 грн.

Законом України "Про Державний бюджет на 2023 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 2093 гривні.

Згідно із розрахунку станом на 01.03.2023 (а.с. 11) підсумковий розмір пенсії позивача становить - 31 933,71 грн (з урахуванням 88% від відповідних сум грошового забезпечення, надбавки як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 627,90 грн), сума пенсії до виплати, у урахуванням максимального розміру становила 26 600,68 грн.

З огляду на вищевикладене, суд встановив, що обмеження пенсії максимальним розміром відповідачем неправомірно застосовувалося за період з 01.07.2019 по 28.02.2023.

За таких обставин, дії відповідача щодо обмеження у період з 01.07.2019 по 28.02.2023 пенсії позивача максимальним розміром є протиправними, а позов у цій частині підлягає задоволенню.

Зважаючи на протиправність дій відповідача, що полягали у застосуванні обмеження граничного розміру пенсії, який підлягає виплаті позивачу, вимога зобов`язального характеру підлягає задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за період з 01.07.2019 по 28.02.2023 з урахуванням підвищення та надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги про виплату проіндексованої пенсії без обмеження її граничним розміром з 01.07.2019 по 28.02.2023 та виплачувати з 01.03.2023, з урахуванням надбавок та підвищень, суд зазначає наступне. 01.07.2019 по 28.02.2023 та виплачувати з 01.03.2023, з урахуванням надбавок та підвищень, суд зазначає наступне.

За позицією відповідача, приписи Постанови №118 та Постанови №168 обмежують можливість збільшення пенсії межею її максимального розміру, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, що зазначено у відзиві.

Суд з такими доводами не погоджується з огляду на таке.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі - Постанова №118) установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб підвищуються на коефіцієнт збільшення 1,14, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" установлено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Проте, суд зазначає, що з 20.12.2016 частина 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка визначала максимальний розмір пенсії військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, втратила чинність на підставі рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Матеріалами справи підтверджено, що перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 був здійснений на підставі рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2021 у справі № 120/9501/21-а та від 11.06.2021 у справі №120/4212/21-а, розмір якої склав 26 600,68грн.

Відповідно до постанови №118 відповідачем проведено індексацію пенсії позивача у розмірі 3654,23 грн, а відповідно до постанови №168 індексація пенсії становить 1500,00 грн. (а.с. 11). Підсумок пенсії становить 31 933,71 грн, проте її виплата здійснюється у розмірі 26 600,68грн.

Стосовно тверджень пенсійного органу про те, що виплата буде проводитись в розмірі, визначеному на дату, з якої судом зобов`язано здійснити перерахунок, то суд звертає увагу на наступне.

Правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності рішень суду та гарантованість їх виконання. Остаточне рішення суду є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його ухвалено.

Європейський суд з прав людини в ухвалі від 03 червня 2014 року у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) зауважив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Отже, зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрати актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.

Водночас за обставин цієї справи відповідні зміни у законодавстві, зокрема положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ та статті 2 Закону №3668-VI не змінились.

У постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені вище висновки Верховного Суду мали бути враховані пенсійним органом під час обчислення та виплати пенсії позивача з 01.03.2022 та з 01.03.2023, а також ураховуються судом у ході розгляду цієї справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат, а тому відповідні дії ГУПФ України у Вінницькій області є протиправними, оскільки вчинені всупереч приписам частини другої статті 19 Конституції України.

Враховуючи викладене, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсію без обмеження її максимального розміру з 01.03.2022 та з 01.03.2023 на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому суд звертає увагу, що підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (п. 2 постанови №118, п. 2 постанови №168).

Стосовно вимоги позивача про виплату пенсії з урахуванням індексації з 01.07.2019 по 28.02.2022, то така не підлягає задоволенню, оскільки індексування пенсій відбулось саме з 01.03.2022, а з 01.07.2019 підсумковий розмір пенсії позивача збільшувався за рахунок підвищення прожиткового мінімуму у відповідності до законів про Державний бюджет за відповідний календарний рік в частині доплати позивачу як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

З поміж іншого, позивач заявляє в позовній заяві про встановлення судового контролю, розглядаючи яке суд при його вирішенні керується наступним.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Окремо слід вказати, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, а отже наділений правом, а не закріпленим обов`язком, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

До того ж, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові від 31.07.2018 року по справі №235/7638/16-а (адміністративне провадження №К/9901/43354/18) та в ухвалі від 23 квітня 2019 року у справі №805/516/18-а.

Позивач як на підставу для встановлення судового контролю вказує, що відповідачем не повертається розмір судового збору.

Суд відхиляє доводи того, що відповідачем не повертається розмір судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати, а відтак такі мотиви є необґрунтованими.

У зв`язку з ненаведенням заявником аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненаданням останнім доказів на підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд відмовляє в задоволенні такого клопотання.

Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи, що позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався, керуючись положеннями статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню на його користь.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2019 з обмеженням її максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.07.2019 по 28.02.2022 з урахуванням підвищення та надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.03.2022 по 28.02.2023 з урахуванням підвищення та надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплачувати з 01.03.2023 пенсію ОСОБА_1 з урахуванням підвищення та надбавки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

У задоволенні клопотання про встановлення судового контролю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ-13322403, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна