Справа № 520/20069/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 р.Справа № 520/20069/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 31.10.22 року по справі № 520/20069/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) вернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській обл., відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській обл. щодо обчислення розміру призначеної з 18.05.2021 йому пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, та без кратного пільгового обчислення періоду військової служби у м. Ключі Камчатської області з 12.08.1983 по 12.08.1987 - один місяць служби за два місяці;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській обл. зарахувати йому до страхового стажу період військової служби у м. Ключі Камчатської області з 12.08.1983 по 12.08.1987 у кратному пільговому обчисленні - один місяць служби за два місяці;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській обл. здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону №1058-IV з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки, та кратного пільгового обчислення періоду військової служби у м. Ключі Камчатської області з 12.08.1983 по 12.08.1987 - один місяць служби за два місяці, починаючи з 18.05.2021 з урахуванням фактично сплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2022 позов задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській обл. щодо обчислення розміру призначеної з 18.05.2021 ОСОБА_1 пенсії за віком за Законом № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, та без кратного пільгового обчислення періоду військової служби у м. Ключі Камчатської області з 12.08.1983 по 12.08.1987 - один місяць служби за два місяці.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській обл. зарахувати позивачу до страхового стажу період військової служби у м. Ключі Камчатської області з 12.08.1983 по 12.08.1987 у кратному пільговому обчисленні - один місяць служби за два місяці.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській обл. здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки, та кратного пільгового обчислення періоду військової служби у м. Ключі Камчатської області з 12.08.1983 по 12.08.1987 - один місяць служби за два місяці, починаючи з 18.05.2021 з урахуванням фактично сплачених сум.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Харківській обл. за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ГУ ПФУ в Харківській обл. подало апеляційну скаргу, в якій проситло скасувати оскаржуване рішення суду, з огляду на порушення норм матеріального права, та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав, що ОСОБА_1 згідно особистої заяви від 18.05.2021 №3735 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Пенсію за віком обчислено при страховому стажі 39 років 11 місяців 26 днів із середньомісячної заробітної плати за період роботи з 01.01.1995 по 31.12.1999 та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 31.08.2010.

За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж позивача складає 39 років 1 місяць 17 днів.

Середньомісячний заробіток, визначений за період з 01.07.2000 по 31.03.2021 та складає 15306,59 грн. Розмір пенсії з надбавками становить 6053,03 грн.

Зазначив, що за інформацією відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення в матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні документи, які б підтверджували право на пільгове обчислення страхового стажу, тому період проходження військової служби ОСОБА_1 зараховано в одинарному розмірі.

А тому вважає, що пенсія ОСОБА_1 обчислена з додержанням вимог чинного законодавства.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються документів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

З 07.03.1995 ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Харківській обл. та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

01.05.2021 виплата пенсії позивачу за вислугу років була припинена, що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Харківській обл. (а.с. 14).

18.05.2021 позивач подав до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова заяву про призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV (а.с.32-33).

25.05.2021 рішенням Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 69 позивачу було призначено пенсію за віком.

Згідно протоколу розрахунку пенсії, при обрахунку пенсії було взято середній заробіток за три роки з 2014 по 2016 у розмірі 3764,4 грн.

Згідно протоколу розрахунку страхового стажу, позивачу не було зараховано у кратному пільговому розмірі (один місяць служби за два місяці) період проходження військової служби з 12.08.1983 по 12.08.1987 у м. Ключі Камчатської області.

Не погодившись з такими діями відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вчинив протиправні дії щодо обчислення розміру призначеної з 18.05.2021 ОСОБА_1 пенсії за без кратного пільгового обчислення періоду військової служби у м. Ключі Камчатської області з 12.05.1983 по 12.08.1987 - один місяць служби за два місяці. Оскільки показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, то ГУ ПФУ в Харківській обл. протиправно не здійснило нарахування та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки, починаючи з 18.05.2021.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Відповідності до п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Частиною 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Положеннями ч. 1 ст. 52 Закону СРСР від 14.07.1956 «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано, зокрема, Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 (далі - постанова №590).

За змістом п. 6 постанови №590 передбачалося, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1982 року №986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до ст. 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей (далі - Положення), відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

Відповідно до п. 4 додатку 2 наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей" від 14.08.2014 № 530 наведено перелік віддалених місцевостей СРСР, у яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової та строкової служби зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах. Так, служба у Камчатській області - з 14 вересня 1945 року зараховується до вислуги років на пільгових умовах, - один місяць служби за два місяці.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393).

Відповідно до цього порядку до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац 9 пункту 1 Постанови №393).

Окрім того, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перегляду не підлягає (пункт 5 Постанови №393).

Відтак, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №727/1441/17.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач проходив військову службу з 12.08.1983 по 12.08.1987 у військовому званні «лейтенант» у м. Ключі Камчатської області, що підтверджується архівною довідкою від 25.03.2021 № 1/2-2090 (а.с.15). Однак, згідно протоколу розрахунку стажу, відповідачем не зараховано період проходження позивачем військової служби з 12.08.1983 по 12.08.1987 у м. Ключі Камчатської області у кратному пільговому обчисленні періоду військової служби - один місяць служби за два місяці.

Враховуючи положення вище зазначених правових норм та обставин справи, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 з 18.05.2021 без урахування кратного пільгового обчислення періоду військової служби у м. Ключі Камчатської області з 12.08.1983 по 12.08.1987 - один місяць служби за два місяці, та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. зарахувати позивачу до страхового стажу даний період військової служби і здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням фактично сплачених сум.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 документів, що підтверджують право на пільгове обчислення страхового стажу, спростовується наданими ГУ ПФУ в Харківській обл., на вимогу суду апеляційної інстанції, копіями документів, з якими ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Харківській обл. щодо обчислення розміру призначеної з 18.05.2021 пенсії за віком за Законом № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки, починаючи з 18.05.2021 з урахуванням фактично сплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2262-ХІІ, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

За призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV він звернувся вперше. Крім того, після призначення пенсії за вислугою років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Посилання апелянта на те, що мало місце переведення з одного виду пенсії на інший колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.

Таким чином, показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років, яку отримував позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №359/4709/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при розрахунку пенсії позивача за віком було взято середній заробіток за 2014-2016 роки у розмірі 3764,4 грн., а не 2018-2020 роки у розмірі 9118,8 грн.

Враховуючи вище зазначене та положення вищезазначених правових норм, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки, починаючи з 18.05.2021 з урахуванням фактично сплачених сум.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року по справі №520/20069/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 25.05.2023 року