Справа № 160/14495/22
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/14495/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року (суддя Лозицька І.О.) у справі №160/14495/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №16761/03-16 від 23.08.2022 року про відмову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 29.12.1982 року по 08.09.1987 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за призначенням пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду та з дня виникнення права для призначення пенсії, тобто з 15.08.2022 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст..26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, в призначенні пенсії йому було відмовлено з посиланням на недостатність страхового стажу, при цьому, пенсійним органом не було зараховано до страхового стажу періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці. Вказані дій та рішення пенсійного органу позивач вважав необґрунтованими, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022

року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком;

скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.08.2022 року № 57 про відмову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 29.12.1982 року по 28.12.1983 року;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком від 16.08.2022 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з неправомірності дій пенсійного органу та необґрунтованості його рішення про відмову в призначенні пенсії з огляду на безпідставність не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача, які відображені в трудовій книжці та які додаткового підтверджено архівними довідками.

Не погодившись з рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач фактично посилається на ті обставини, які стали підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії та яким, на думку скаржника, судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 63 років, звернувся за місцем проживання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі заявою про призначення пенсії за віком на підставі положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.08.2022 року № 57 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У спірному рішенні зазначено, що неможливо зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно записів трудової книжки № б/н від 13.09.1974 року, оскільки запис про виправлення по батькові позивача внесений до трудової книжки з порушенням вимог пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року, а саме, зміна записів про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

При цьому, пенсійний орган зазначив, що вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Окремо, у спірному рішенні зазначено про не зарахування періоду роботи з 29.12.1982 року по 08.09.1987 року згідно довідки №26/10/2019 від 15.10.2019 року, виданої ПАТ "Дніпростальконструкція", оскільки дата початку трудових відносин відрізняється від дати, зазначеної у наказі про прийняття на роботу №108 від 22.12.1982 року. Тому, вказаний період трудової діяльності було зараховано частково з 29.12.1983 року по 08.09.1987 року згідно з наказом про прийняття на роботу.

Висновок рішення пенсійного органу фактично зводиться до того, що стаж роботи позивача становить 03 роки 08 місяців 10 днів, при необхідному 19 років, а тому у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком згідно статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з такими діями та рішеннями пенсійного органу, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст..26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року від 19 до 29 років.

У спірному випадку встановлено та не заперечується пенсійним органом те, що позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 16.08.2022, при цьому, останній досяг 63-х річного віку.

Спірним у цій справі є наявність чи відсутність у позивача страхового стажу не менше, ніж 19 років, як то передбачено ст..26 Закону №1058.

Заперечуючи наявність такого страхового стажу пенсійний орган фактично не прийняв до уваги всі періоди роботи позивача, які зазначені в трудовій книжці, за виключенням періоду роботи з 29.12.1983 по 08.09.1987.

Надаючи оцінку таким діям відповідача, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з такого.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У спірному випадку встановлено, що на підтвердження страхового стажу позивачем надано трудову книжку б/н від 13.09.1974, в якій записи про періоди роботи були внесені на підставі наказів з посиланням на їх номер і дату та скріплені печатками підприємств, виконані чітко та без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань. Тобто, вказані записи були внесені до трудової книжки позивача у відповідності до вимог Інструкцій про порядок ведення трудових книжок (Інструкції №162 від 20.06.1974, Інструкція №58 від 29.07.1993).

Суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги позицію відповідача, з огляду на її формалізм, про наявність закреслень на титульному аркуші трудової книжки у рядку, де зазначається по батькові позивача. По-батькові позивача вказано роботодавцем при заповненні трудової книжки відповідно до паспортних даних ОСОБА_1 .

Певні недоліки ведення трудової книжки, як правильно зазначив суд першої інстанції, не можуть тягнути негативні наслідки для працівника, оскільки обов`язок ведення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємства, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням таких періодів.

Висновки суду першої інстанції про неможливість покладення негативних наслідків на працівника у зв`язку з певними недоліками ведення трудової книжки, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у справах №490/12392/16-а (постанова від 24.05.2018), №677/277/17 (постанова від 06.02.2018).

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про неправомірність дій пенсійного органу щодо неприйняття до уваги періодів роботи позивача. які зазначені в трудовій книжці.

Погоджується суд апеляційної інстанції і з висновками суду першої інстанції щодо не зарахування пенсійним органом до страхового стужу періоду роботи з 29.12.1982 по 28.12.1983.

З цього приводу суд першої інстанції обгрунтовано зазначив те, що вказаний період позивача підтверджується не лише інформацією з трудової книжки, а і архівною довідкою, яка надавалася позивачем до пенсійного органу.

Отже, за встановлених обставин справи, ураховуючи визначені пенсійним органом підстави для відмови в призначенні пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, що і стало обґрунтованою підставою для часткового задоволення позову.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі №160/14495/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ч.5 ст.291 КАС України.

Повний текст постанови складено 25.05.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк