Справа № 320/3215/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м.Київ № 320/3215/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить суд визнати протиправними та скасувати п. 52 наказу 58 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 31 березня 2022 року № 38-РС, яким сержанта ОСОБА_1 звільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира 58 окремої мотопіхотної бригади з 20 березня 2022 року; визнати протиправними та скасувати наказ 58 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 05 жовтня 2022 року №155-РС, яким увільнено сержанта ОСОБА_1 , від займаної посади, призупинена військова служба, дія контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити сержанта ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити сержанту ОСОБА_1 грошове забезпечення за період до дати звільнення з військової служби за станом здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з жовтня 2021 року він проходив військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_2 . У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.03.2022 №54 за рапортом позивача наказано вважати таким, що він вибув у шпиталь до НВМКЦ "ГВКН" м. Києва для проходження лікування. У зв`язку з суттєвим погіршенням стану здоров`я та неможливістю своєчасно прибути до НВМКЦ "ГВКН" м. Києва, він у період з 16.03.2022 по 24.10.2022 перебував на лікуванні у медичних закладах. Про весь перебіг обставин телефоном він повідомляв своїм прямим начальникам та направляв поштою листи з рапортами та відповідними медичними документами. Однак, незважаючи на ці обставини, 31.03.2022 командир 58 окремої мотопіхотної бригади ОК " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ВЧ НОМЕР_1 видав наказ №38-РС, відповідно до якого у зв`язку з неприбуттям для проходження лікування та неповерненням до місця служби, ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира 58 окремої мотопіхотної бригади. У подальшому, 12.08.2022 постановою Гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ», затвердженою головою ВЛК, на підставі статті 54-а графи II Розкладу хвороб, позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, про що повідомлено ВЧ НОМЕР_1 . Проте, незважаючи на дану обставину, ВЧ НОМЕР_1 01.09.2022 направлено повідомлення ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, на підставі якого внесені відомості до ЄРДР за №0000146 від 05.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Постановою про закриття кримінального провадження від 13.04.2023 закрито дане кримінальне провадження №0000146 від 05.10.2022. 06 жовтня 2022 року командир 58 окремої мотопіхотної бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ВЧ НОМЕР_1 ) видав наказ (по особовому складу) № 155 РС, яким відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» увільнив сержанта ОСОБА_1 від займаної посади, призупинив військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (підстава: самовільно залишив частину 10 березня 2022 року, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 жовтня 2022 року № 0000146). Позивач стверджує, що відповідачем безпідставно видано наказ №38-РС від 31.03.2022, яким позивача незаконно звільнено від займаної посади та не сплачувалося грошове забезпечення, оскільки він весь час перебував на лікуванні, що підтверджується медичними довідками. Також відповідачем безпідставно та всупереч вимог п.п. 22.3 та 22.12 "Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ" не реалізовується постанова Гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» від 12.08.2022, якою позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що суттєво порушує права позивача. За таких обставин вважає дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідач проти позову заперечував, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що ОСОБА_1 до закладу охорони не прибув, до місця служби ВЧ не повернувся, до ВЧ з рапортом про звільнення на підставі постанови ГВЛК НВМКЦ "ГВКГ" не звертався. За таких обставин, оскільки позивач порушив Статут внутрішньої служби ЗСУ, відбувши до місця лікування та не повідомивши свого безпосереднього командира про своє місцезнаходження, його правомірно увільнено від займаної посади наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №38-РС від 31.03.2022 та зараховано в розпорядження командира 58 окремої мотопіхотної бригади. Відповідач звертає увагу, що ОСОБА_1 після отримання постанови ГВЛК НВМКЦ "ГВКГ" від 12.08.2022 мав з`явитися до ВЧ НОМЕР_1 для звільнення, однак з незрозумілих для нього причин це зроблено не було. Також стверджує, що позивач після лікування не повернувся до ВЧ НОМЕР_1 та не доповів безпосередньому командиру про своє прибуття. Зазначив, що рапорт на звільнення позивача ОСОБА_1 буде розглянуто після його повернення до місця служби та повідомлення безпосереднього командира про причини відсутності на службі з наданням медичних документів.

Ухвалою суду від 08.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

25.10.2021 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира ВЧ НОМЕР_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах осіб сержантського та старшинського складу.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 25.10.2021 №717 сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду техніка польового вузла зв`язку ВЧ НОМЕР_1 , з 25.10.2021 зараховано в списки особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення.

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 10.03.2022 наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.03.2022 №54 наказано вважати таким, що вибув у шпиталь до НВМКЦ "ГВКН" м. Києва для проходження лікування.

Як убачається з матеріалів справи, у зв`язку порушенням Статуту внутрішньої служби ЗСУ, неприбуттям ОСОБА_1 для проходження лікування до НВМКЦ "ГВКН" м. Києва та неповерненням до місця служби ВЧ НОМЕР_1 , відповідачем на підставі наказу від 13.03.2023 №104 було проведено службове розслідування, за результатами якого видано наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №38-РС від 31.03.2022, яким сержанта ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира 58 окремої мотопіхотної бригади.

У ході розслідування встановлено, що ОСОБА_1 вибув за межі ВЧ НОМЕР_1 не здавши зброю - автомат АК-74 № НОМЕР_3 .

У телефонній розмові з командиром роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 вказав, що свою зброю віддав солдату ОСОБА_2 , однак у рапорті солдат ОСОБА_3 в. доповів, що автомата у нього не має.

19.03.2022 ОСОБА_1 в телефонній розмові з ТВО начальника польового вузла зв`язку ВЧ НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_4 повідомив, що перебуває на лікарняному.

20.03.2022 позивач надіслав у мережі Viber фото лікарняного, у якому вказано, що він з 16.03.2022 перебуває на лікарняному вдома.

25.03.2022 до ВЧ НОМЕР_1 надійшло повідомлення начальника НВМКЦ "ГВКН" про те, що в період з 10.03.2022 по 25.03.2022 сержант ОСОБА_1 на лікуванні у НВМКЦ "ГВКН" не перебував, за медичною допомогою не звертався.

Як убачається з поштового відправлення, позивачем на адресу відповідача 22.04.2022 надіслано медичні документи та рапорт ОСОБА_1 , в якому він пояснював причину відсутності його на лікуванні в НВМКЦ "ГВКН" м. Києва. Доказів отримання даного поштового відправлення відповідачем позивачем суду не надано.

Позивачем 08.06.2022 на адресу ВЧ НОМЕР_1 направлено рапорт, у якому повідомлено про перебування його на стаціонарному лікуванні в Київській міській Клінічній лікарні №9 та проханням повідомити про причини припинення виплати грошового забезпечення. Матеріали справи не містять доказів отримання даного поштового відправлення відповідачем.

14.06.2022 позивачем направлено відповідачу рапорт, в якому повідомлялось про направлення його на медичний огляд. До рапорту додана копія направлення ЦВЛК ЗСУ до НВМКЦ "ГВКН" м. Києва. Представником відповідача рапорт отримано 21.06.2022.

Постановою Гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» від 12.08.2022, затвердженою головою ВЛК, позивача на підставі ст. 54-а графи II Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Як зазначає у відзиві на позовну заяву відповідач, попри рішення ВЛК про непридатність позивача до військової служби, ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 для звільнення не повернувся.

01.09.2022 ВЧ НОМЕР_1 направлено повідомлення ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, на підставі якого внесені відомості до ЄРДР за №0000146 від 05.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

06 жовтня 2022 року командир 58 окремої мотопіхотної бригади ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ВЧ НОМЕР_1 ) видав наказ (по особовому складу) № 155 РС, яким відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» увільнив сержанта ОСОБА_1 від займаної посади, призупинив військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (підстава: самовільно залишив частину 10 березня 2022 року, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 жовтня 2022 року № 0000146).

Постановою про закриття кримінального провадження від 13.04.2023 закрито кримінальне провадження №0000146 від 05.10.2022.

Позивач вважає дії відповідача щодо прийняття оскаржуваних наказів протиправними та безпідставними, а припинення виплати грошового забезпечення незаконним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст.1 Закону №2232-ХІІ).

За приписами ч.3 ст.1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.7 ст.1 Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008.

Відповідно до п. 35 Положення № 1153/2008 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення), зокрема, за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й", "л" та "о" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно із п. 116 Положення, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі, зокрема: якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Згідно з пунктом 122 вказаного Положення, усунення військовослужбовців від виконання службових обов`язків здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, відсторонені від посад, зараховуються у розпорядження відповідної посадової особи з дня, що настає за днем відсторонення, та продовжують проходити військову службу, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають (якщо до них не застосовано запобіжних заходів кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою). Військовослужбовці, усунені або відсторонені від виконання службових обов`язків, продовжують проходити військову службу, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених командиром військової частини, якщо до них не застосовано запобіжних заходів або покарань, визначених у підпунктах 12-1, 13 пункту 116 цього Положення.

Грошове забезпечення військовослужбовців, які усунуті від виконання службових обов`язків або відсторонені від посади, здійснюється в порядку, визначеному Міністром оборони України.

Поновлення у правах усунутих від виконання службових обов`язків відбувається відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Пунктом 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказ про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків скасовується, якщо за результатами службового розслідування підстави для прийняття такого рішення не підтвердилися або прийнято рішення про притягнення військовослужбовця, який вчинив правопорушення, до дисциплінарної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі рапорту Круглова Д.О. від 10.03.2022 наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.03.2022 №54 позивача наказано вважати таким, що вибув у шпиталь до НВМКЦ "ГВКН" м. Києва для проходження лікування.

Відповідно до вимог ст. 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Статтею 260 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

Про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я (стаття 261 Статуту).

Начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти (стаття 262 Статуту).

Як убачається з відзиву на позовну заяву, у зв`язку порушенням Статуту внутрішньої служби ЗСУ, неприбуттям ОСОБА_1 для проходження лікування до НВМКЦ "ГВКН" м. Києва та неповерненням до місця служби ВЧ НОМЕР_1 , відповідачем було проведено службове розслідування, за результатами якого видано наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №38-РС від 31.03.2022 та яким сержанта ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира 58 окремої мотопіхотної бригади.

Також, на запит ВЧ НОМЕР_1 , 25.03.2022 до ВЧ НОМЕР_1 надійшло повідомлення начальника НВМКЦ "ГВКН" про те, що в період з 10.03.2022 по 25.03.2022 сержант ОСОБА_1 на лікуванні у НВМКЦ "ГВКН" не перебував, за медичною допомогою не звертався.

За таких обставин, оскільки у відповідача були відсутні відомості щодо перебування позивача в медичному закладі, куди його направлено для лікування наказом командира ВЧ, суд вважає, що відповідачем правомірно та обґрунтовано видано зазначений наказ.

Доводи відповідача про постійне інформування командира ВЧ НОМЕР_1 про перебування його на лікарняному не спростовують суть встановленого під час проведення службового розслідування порушення ОСОБА_1 . Статуту внутрішньої служби ЗСУ щодо неприбуття його до медичного закладу, куди його було направлено.

А тому, за наведених обставин позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування п. 52 наказу 58 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 31 березня 2022 року № 38-РС, яким сержанта ОСОБА_1 звільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира 58 окремої мотопіхотної бригади з 20 березня 2022 року не підлягають задоволенню, оскільки відповідач у даному випадку позбавлений права на власний розсуд приймати інше рішення.

При цьому, як зазначалося судом, пунктом 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що наказ про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків скасовується, якщо за результатами службового розслідування підстави для прийняття такого рішення не підтвердилися або прийнято рішення про притягнення військовослужбовця, який вчинив правопорушення, до дисциплінарної відповідальності.

А тому, у випадку звернення позивача до ВЧ НОМЕР_1 з рапортом та наданням всіх медичних документів та підтверджуючих доказів щодо перебування його на лікуванні, відповідач має провести службове розслідування та за наслідками якого прийняти відповідне рішення.

Доказів звернення з відповідним рапортом до відповідача позивачем суду не надано.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу 58 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 05 жовтня 2022 року №155-РС, яким увільнено сержанта ОСОБА_1 , від займаної посади, призупинена військова служба та дія контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, суд також вважає їх необґрунтованими та зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Аналогічні норми містять і пункти 144-1 -144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення №1153).

Також відповідно до пункту 144- 3 Положення №1153, звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:

видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;

організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;

надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Згідно п. 144-4 Положення, у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідачем був отриманий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення 06.10.2022 відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці), номер кримінального провадження 00000256 стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 .

Отже, внаслідок отримання зазначеного витягу з ЄРДР, відповідно до вимог ч.2 ст.24 Закону №2232 та пунктів 144-1 144-3 Положення №1153, у відповідача виник обов`язок щодо видання наказу по особовому складу про призупинення військової служби позивача та дії контракту і не враховувати його до чисельності ЗСУ.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що оскаржуваний наказ був виданий відповідачем на виконання та у відповідності до норм Закону №2232 та Положення №1153, а відтак підстави для його скасування відсутні, а позовні вимоги в цій частині суд вважає безпідставними.

Також, в позовній заяві позивач просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити сержанта ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити сержанту ОСОБА_1 грошове забезпечення за період до дати звільнення з військової служби за станом здоров`я.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 12.9 розділу XIІ Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до кадрового органу, підпорядкованого посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, зокрема, за підставами, передбаченими пунктами «б», «в» і «д» частини третьої, підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктами «а», «б», «в», «ґ» пунктів 1, 2 частини п`ятої, підпунктами «а», «б», «в», «ґ» пункту 1, підпунктами «а», «б», «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.

Документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у таких випадках звільнення: за підставами, передбаченими пунктами "г" - "е" частини третьої, підпунктами "а", "ґ", "д", "е" пункту 1, підпунктом "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "д", "е", "є", "и" - "о" пункту 1, підпунктами "д", "е", "є", "з" - "м" пункту 2, пунктом 3 частини п`ятої, підпунктами "д" - "і" пункту 1, підпунктами "ґ" - "з" пункту 2, пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за станом здоров`я подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; висновок (постанова) військово-лікарської комісії; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що статтею 26 Закону №2232-XII визначено виключний перелік випадків, за яких військовослужбовці можуть бути звільнені. При звільненні військовослужбовець подає рапорт, в якому зазначається підстава звільнення, та документи, які підтверджують її наявність.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Як встановлено судом, позивачем не подавався до ВЧ НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ за станом здоров`я. Також, не подавалась і постанова ВЛК, на підставі якої за рапортом позивача може бути припинено його контракт та звільнено з військової служби.

Як зазначає у відзиві відповідач, рапорт на звільнення позивача ОСОБА_1 буде розглянуто після його повернення до місця служби та повідомлення безпосереднього командира про причини відсутності на службі з наданням медичних документів.

При цьому, судом враховано, що 14.06.2022 позивачем направлено відповідачу рапорт, в якому повідомлялось про направлення його на медичний огляд. До рапорту додана копія направлення ЦВЛК ЗСУ до НВМКЦ "ГВКН" м. Києва. Представником відповідача рапорт отримано 21.06.2022.

У той же час доказів направлення відповідачу постанови Гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» від 12.08.2022, затвердженої головою ВЛК, якою позивача на підставі ст. 54-а графи II Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, суду не надано.

За наведеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити сержанта ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити сержанту ОСОБА_1 грошове забезпечення за період до дати звільнення з військової служби за станом здоров`я є безпідставними та передчасними з огляду на те, що позивач не звертався до ВЧ НОМЕР_1 з відповідним рапортом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.