Справа № 161/6839/23
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6839/23
Провадження № 2-а/161/174/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6866927 від 21 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

01 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6866927 від 21 квітня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.04.2023 року о 14:23, в м. Луцьку по вул. Львівська, 152, він (згідно посвідчення водія ОСОБА_2 ) рухався на транспортному засобі Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупиненим поліцейським роти № 3 бат. № 1 УПП у Волинській області рядовим поліції Авраменко Н.М. (далі поліцейський). Підійшовши до транспортного засобу остання роз`яснила, що причиною його зупинки стало перевищення встановленого обмеження швидкості за що передбачено адміністративну відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Надалі, поліцейський повідомила, що щодо нього буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення та роз`яснено порядок сплати штрафу. За наслідками даних подій рядовий поліції ОСОБА_3 попрямувала до свого службового транспортного засобу, а повернувшись, вручила йому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6866927 від 21.04.2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (далі оскаржувана постанова). Вважає, що такі дії поліцейського є грубим порушенням його конституційних прав, оскільки останньою в повній мірі та грубо порушено процедуру розгляду справи. Вказує, що під час здійснення провадження за ч. 1 ст. 122 КУпАП поліцейським не було роз`яснено процесуальних прав, визначених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, взагалі було позбавлено можливості ознайомитися з доказами вчинення інкримінованого правопорушення та, у зв`язку з цим, надати будь-які пояснення чи заявити клопотання, а також скористатися юридичною допомогою адвоката. Крім того, вимірювання швидкості його руху відбувалося шляхом ручного розміщення лазерного вимірювача TruCam (в руках поліцейського), що не відповідає вимогам закону.

Враховуючи наведене, просить суд скасувати оскаржувану постанову, провадження щодо нього за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити та вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.05.2023 року у справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

16.05.2023 року представником відповідача Соколовою К.Ю. подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог остання вказує, що процедура розгляду щодо позивача справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також його притягнення до адміністративної відповідальності за даною нормою відбулися у повній відповідності нормам чинного матеріального та процесуального законодавства. Зокрема, факт перевищення ОСОБА_4 встановленого обмеження швидкості був встановлений за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam, результати якого є належним та допустимим доказом у справі. Вимірювання швидкості руху шляхом ручного розміщення лазерного вимірювача TruCam (в руках поліцейського) відповідає вимогам закону, а доводи про зворотне є безпідставними. Відомості про даний прилад внесені до оскаржуваної постанови. Наявність чи відсутність дорожнього знаку «5.76 Автоматична відеофіксація порушень ПДР» жодним чином не впливає на обов`язок водія на дотримання впровадженого швидкісного режиму. Позивач, ані під час розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення, ані у своєму адміністративному позові в жодній не оспорює порушення ним вимог п. 12.4 ПДР України. На підставі викладеного, у задоволенні позову просить відмовити.

16.05.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування своїх доводів останній зазначає, що сторона відповідача у своєму відзиві в жодній мірі не спростувала доводів його адміністративного позову, оскільки жодної аргументації щодо правомірності процедури проведення розгляду справи у ньому не міститься. Рядовий поліції Авраменко Н.М. під час розгляду справи знехтувала його процесуальними правами, що позбавило можливості висловити свою думку з приводу інкримінованого правопорушення. Вважає, що такими діями його позбавлено конституційно визначеного права на захист в цілому. Крім того, доводи представника УПП у Волинській обл. ДПП, які викладені у відзиві, спрямовані на відведення уваги суду від факту винесення оскаржуваної постанови із грубим порушенням норм процесуального права. Позовні вимоги просить задовольнити.

Вищевказана відповідь на відзив була отриманою відповідачем 16.05.2023 року, однак станом на дату постановлення даного судового рішення заперечення на відповідь на відзив від останнього на адресу суду не надходили.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

З копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 13.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 змінив прізвище на « ОСОБА_4 », про що 13.10.2018 року складено відповідний актовий запис № 89 (а.с.9).

Судом встановлено, що 21.04.2023 року поліцейським роти № 3 бат. № 1 УПП у Волинській області рядовим поліції Авраменко Н.М. було винесено відносно ОСОБА_5 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6866927, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови слідує, що 21.04.2023 року о 14:23, в м. Луцьку по вул. Львівська, 152, ОСОБА_1 , (згідно посвідчення водія ОСОБА_2 ), рухався на транспортному засобі Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням встановленої швидкості руху більш як на 32 км./год., а саме: в населеному пункті м. Луцьк рухався зі швидкістю 82 км./год. чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС 008357.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за gеревищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження беззаперечної правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 122 КУпАП, стороною відповідача суду не надано.

Як вбачається з відеозапису із нагрудного відеореєстратора поліцейського роти № 3 бат. № 1 УПП у Волинській області рядового поліції Авраменко Н.М., остання за наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, прийняла рішення про його зупинку. Підійшовши до даного транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач, поліцейський представилася, роз`яснила причину його зупинки, а також повідомила, що щодо нього буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Після цього, рядовий поліції ОСОБА_3 попрямувала до службового автомобіля, а повернувшись вручила позивачу оскаржувану постанову.

Такі дії патрульного, на переконання суду, є грубим порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення з огляду на наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання

Статтею 280 КУпАП імперативно визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, - розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Із наведеного слідує, що законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана водієві для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Однак, під час розгляду справи щодо ОСОБА_4 поліцейським роти № 3 бат. № 1 УПП у Волинській області рядовим поліції Авраменко Н.М. було проігноровано вимоги вищевказаних процесуальних норм.

Своїми діями працівник УПП у Волинській області ДПП позбавив позивача можливості надати будь-якого роду пояснення, ознайомитися із доказами інкримінованого правопорушення, а також реалізувати своє право на захист.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У контексті оцінки доводів адміністративного позову суд також звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи адміністративного позову отримали достатню правову оцінку.

Встановлені в ході розгляду справи обставини, на переконання суду, свідчать про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, із грубим порушенням вимог процесуального законодавства, що є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до УПП у Волинській області ДППпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відтак, скасовуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі ст. ст. 122, 247, 251, 252, 268, 279, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 132, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліціїрядового поліції Авраменко Надії Миколаївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6866927 від 21 квітня 2023 року, якою ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення 26 травня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Т.М. Філюк