Справа № 360/8504/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/8504/21

Луганський окружний адміністративний суду у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання Чепурової К.В.,

представника позивача Губи В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати акт від 02.12.2021 Форми Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 03.07.2014 із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ підполковником міліції Петринюком Андрієм Петровичем, та акт № 5 від 02.12.2021 про нещасний випадок невиробничого характеру Форми НТ*;

- зобов`язати ліквідаційну комісію ГУМВС України у Луганській області повторно провести розслідування за фактом нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 , скласти акти за формою Н-1 та Н-5, якими визнати, що нещасний випадок, який мав місце з позивачем в період 03.07.2014 по 04.07.2014, трапився у період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є підполковником поліції, старшим оперуповноваженим УКР ГУНП в Луганській області, учасником бойових дій та внутрішньо переміщеною особою.

Позивач у листопаді 2021 року звернувся до голови ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем в період з 03.07.2014 по 04.07.2014 під час перебування на посаді начальника ВКР Краснолуцького МВ ГУМВСУ у Луганській області.

З метою проведення розслідування наказом від 29.11.2021 № 9 голови ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області призначено комісію з розслідування.

В період з 29.11.2021 по 02.12.2021 комісією проведено розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 03.07.2014.

За результатами проведеного розслідування відповідачем було складено акт від 02.12.2021 Форми Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 03.07.2014 із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ підполковником міліції ОСОБА_1 .

Також відповідачем було складено акт № 5 від 02.12.2021 про нещасний випадок невиробничого характеру Форми НТ*, який був затверджений головою ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області Дмитром Отставних.

На підставі наявних матеріалів, показань потерпілого та свідків події, враховуючи те, що ОСОБА_1 перебував у короткостроковій відпустці до 04.07.2014, а також те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001198 від 03.07.2014, триває, жодній особі не повідомлено про підозру, на теперішній час встановити можливих свідків та очевидців кримінального правопорушення не вдалося, комісією з розслідування нещасного випадку прийнято рішення про те, що тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_1 , підлягають кваліфікації згідно вимог ч. 2 п. 3.11 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, як такі, що трапились в період проходження служби і не пов`язані з виконанням службових обов`язків.

Остаточну кваліфікацію нещасного випадку, що стався з підполковником міліції ОСОБА_1 , можливо провести за результатами досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0001198 від 03.07.2014, після встановлення всіх обставин подій.

Причиною травмування позивача, за висновком комісії, є травма, заподіяна іншою особою.

Зазначені обставини і висновки зафіксовані в акті від 02.12.2021 Форми Н-5* розслідування нещасного випадку і в акті № 5 від 02.12.2021 про нещасний випадок невиробничого характеру Форми НТ*.

Позивач категорично не погоджується з вищезазначеним висновком комісії, вважає висновки комісії щодо нещасного випадку, який стався з позивачем в період з 03.07.2014 по 04.07.2014, необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам законодавства з огляду на фактичні обставини нещасного випадку, а відтак, підлягають скасуванню із складенням нового акту розслідування нещасного випадку.

Позивач вважає, що з`ясовувані комісією обставини і причини, що призвели до нещасного випадку на підставі отриманих документів та пояснень, перелік яких зазначених у акті, дає достатньо підстав для кваліфікації такого нещасного випадку на підставі п. 3.10 Порядку № 1346, як такого, що стався з позивачем у період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

На переконання позивача, відповідач, складаючи акт Форми Н-5* від 02.12.2021 розслідування нещасного випадку та акт № 5 від 02.12.2021 про нещасний випадок невиробничого характеру Форми НТ* не надав належним чином оцінки обставинам, за яких стався нещасний випадок із позивачем, що вказує на їх неправомірність та наявність підстав для скасування зазначених актів.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 28.12.2021 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

25.01.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого останній послався на таке. Як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивачем оскаржується лише кваліфікація нещасного випадку, що стався 03.07.2014 із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького MB ГУМВС України у Луганської області підполковником міліції ОСОБА_1 . Будь-яких інших підстав для скасування оскаржуваних актів позивачем не наводиться.

Позовні вимоги обґрунтовані лише фактами, встановленими зі слів самого позивача, його близьких родичів та колег по роботі, обставини побиття позивача, які стали відомі лише зі слів самого ОСОБА_1 .

Як на підставу невірної кваліфікації нещасного випадку за п. 3.11 Порядку, позивач вказує на можливість кваліфікації вказаного нещасного випадку за п. 3.9 Порядку (припинення або запобігання злочинам або правопорушенням вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав та свобод; охорони і забезпечення громадського порядку).

Відповідач звертає увагу, що жодний з наведених трьох випадків, вказаних позивачем, не відповідає обставинам, які встановлені як в ході проведення розслідування нещасного випадку, так і під час досудового розслідування кримінального провадження (вказане твердження стосовно досудового розслідування представник відповідача формулює з наявних в матеріалах адміністративної справи процесуальних документів кримінального провадження). Також сам позивач в адміністративному позові обмежується лише «переліченням» вказаних випадків без обґрунтування необхідності їх застосування, тим більше не надає будь-яких доказів (навіть не зазначає про їх існування) на підтвердження зазначеного.

З урахуванням фактичних обставин нещасного випадку вбачається ймовірне застосування до спірних правовідносин стосовно кваліфікації нещасного випадку лише абзацу 1 п. 3.10 Порядку, який текстуально сформульовано наступним чином: «Комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо)».

Відповідач зазначив, що з урахуванням змістовного навантаження розділових знаків та побудови (структури) речення згідно з відповідним розділом мовознавства (пунктуацією) у вказаному абзаці наведено перелік способів безпосереднього впливу правопорушника на працівника, якими є: 1) учинення опору; 2) захват заручником; 3) напад та; 4) інші (текстуально зазначено «тощо»). Але для кожного з цих способів обов`язковою умовою є наявність мети, а саме помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби.

Також відповідач звертає увагу, що безпосередній вплив на працівника повинен здійснюватися з боку «правопорушника (злочинця)».

Для застосування абзацу 1 п. 3.10 Порядку до спірних правовідносин є встановлення не лише особи злочинця, який вчинив безпосередній вплив на працівника, а й наявність мотиву суб`єктивної сторони складу злочину у формі помсти за законні дії працівника органів внутрішніх справ.

З урахуванням того, що, як матеріали адміністративної справи, так і матеріали кримінального провадження не містять будь-яких документів, в яких зафіксовані покази ОСОБА_2 , ОСОБА_3 або інших злочинців, встановлення мотиву суб`єктивної сторони складу злочину об`єктивно неможливе, тому застосування до спірних правовідносин абзацу 1 п. 3.10 Порядку виключається.

Долучені позивачем до адміністративного позову документи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а саме витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001198 за ознаками ч. 2. ст. 146 КК України, протоколи допиту свідків та потерпілого, копії судових експертиз по кримінальному провадженню, не мають преюдиційного значення при вирішення даної справи. З огляду на принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини у кримінальному провадженні не свідчать про винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 або ОСОБА_2 не складено, тобто твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку КПК України, відсутнє; досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001198 триває; будь-яке процесуальне рішення, передбачене ст. 283 КПК України, не прийнято.

Крім того, нещасний випадок стався 03.07.2014 з позивачем під час відпустки ОСОБА_1 , тобто останній не перебував при виконанні службових обов`язків.

Згідно з п. 3.11. Порядку Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків.

Згідно з Актом № 5 від 02.12.2021 (форма НТ*) остаточну кваліфікацію нещасного випадку, що стався з підполковником міліції ОСОБА_1 , можливо провести за результатами досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0001198 від 03.07.2014, після встановлення всіх обставин події. Подія, що призвела до нещасного випадку: травма заподіяна іншої особою (пункт 9 Акту № 5), а згідно пункту 14 комісія дійшла висновку, що на підставі ч. 2 п. 3.11. Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, вважати, що нещасний випадок із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ у Луганській області підполковником міліції ОСОБА_1 у вигляді «ЗЧМТ, СГМ, забій крововилив МПК обличчя ліворуч, забій крововилив верхніх кінцівок, огруддя і поперекової ділянки» трапився в період служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

10.02.2022 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої останній послався на таке. Згідно з вимогами п. 2.1 Порядку № 1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Таким чином, отримання позивачем травм внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, підлягають розслідуванню Комісією з розслідування нещасного випадку.

Пунктами 2.2, 2.4 Порядку № 1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до п. 3.10 Порядку № 1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок, зокрема, безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо).

Отже, з аналізу вищезазначених норм витікає, що для кваліфікації нещасного випадку, як такого, що стався з працівником в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, Комісія має встановити ряд ознак, а саме: отримання працівником травм; факт заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою в період проходження служби.

В результаті проведеного комісією розслідування встановлено, що позивачем у період з 03.07.2014 по 04.07.2014 отримані травми внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень іншою особою в період проходження служби, тобто, Комісією встановлено всі необхідні ознаки нещасного випадку, як такого, що стався з працівником в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідач стверджує, що необхідною умовою для кваліфікації нещасного випадку за п. 3.10 Порядку № 1346 є наявність мети, а саме помсти за законні дії за припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби.

Мотиви (мета) такого нападу, визначені у цьому пункті, не є вичерпними. Ключовим фактором для кваліфікації нещасного випадку за цим пунктом є безпосередній вплив іншої особи на працівника, яким ця особа спричинила працівнику тілесні ушкодження, навіть, якщо працівник не перебуває при виконанні службових обов`язків.

Таким чином, незважаючи на те, що позивач 03.07.2021 знаходився у відпустці, вищезазначені обставини нещасного випадку, зафіксовані в актах, підпадають під пункт 3.10 Порядку № 1346, тому нещасний випадок, який стався з позивачем в період з 03.07.2014 по 04.07.2014, має бути визнаний таким, який стався з позивачем в період проходження ним служби при виконанні службових обов`язків.

Окрім того, в обов`язки Комісії входить повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини події, тому комісія під час складання висновку розслідування нещасного випадку не може посилатися на те, що встановити об`єктивні дані щодо обставин події неможливо.

Єдиний випадок, коли комісія може зробити висновки на підставі висновків органів досудового розслідування, передбачений пп. 4 п. 3.10 Порядку № 1346, а саме у разі природної смерті або самогубства працівника.

В решті випадків Порядком № 1346 не передбачено залежність результатів розслідування комісією нещасного випадку від висновків органів досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Таким чином, висновок комісії про те, що остаточну кваліфікацію нещасного випадку, що стався з позивачем, можливо провести за результатами досудового розслідування за кримінальним провадженням, встановлення всіх обставин подій, встановлення винних осіб є неприпустимим і таким, що порушує пункт 3.8 Порядку № 1346.

Тому представник позивача просить взяти до уваги зазначені доводи і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.02.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2022.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25 квітня 2022 року.

На засіданні Верховної Ради України 21 квітня 2022 року ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 № 341 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом голови Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 8/С-од, з метою збереження життя та здоров`я працівників Луганського окружного адміністративного суду, зупинено роботу Луганського окружного адміністративного суду з 24 лютого 2022 року до минування реальної загрози життя та здоров`я працівників суду.

Судове засідання у справі, призначене на 16.03.2022, не відбулось у зв`язку зі введенням воєнного стану, постійними обстрілами міста Сєвєродонецька та веденням активних бойових дій на території Луганської області, а також зупиненням роботи Луганського окружного адміністративного суду.

З 02 травня 2022 року Луганський окружний адміністративний суд на період воєнного стану здійснює свою роботу в дистанційному режимі.

Ухвалою суду від 19.09.2022 запропоновано сторонам надати заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 07.04.2023 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; є підполковником поліції, старшим оперуповноваженим УКР ГУНП в Луганській області, учасником бойових дій та внутрішньо переміщеною особою.

Позивач 08.11.2021 звернувся до ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області з заявою щодо призначення та проведення службового розслідування за фактом незаконного позбавлення волі та спричинення тілесних ушкоджень представниками незаконних збройних формувань 03.07.2014 - 04.07.2014 у м. Хрустальний (Красний Луч).

Наказом голови ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 29.11.2021 № 9 призначено комісію з розслідування.

В період з 29.11.2021 по 02.12.2021 комісією проведено розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем - начальником ВКР Краснолуцького МВ ГУМВСУ у Луганській області 03.07.2014.

За результатами проведеного розслідування відповідачем складено акт від 02.12.2021 Форми Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 03.07.2014 із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ підполковником міліції ОСОБА_1 .

Також відповідачем складено акт № 5 від 02.12.2021 про нещасний випадок невиробничого характеру Форми НТ*, який був затверджений головою ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області Дмитром Отставних.

Як встановлено зі змісту акту про нещасний випадок невиробничого характеру № 5 від 02.12.2021 (форма НТ*), у липні 2014 року підполковник міліції ОСОБА_1 проходив службу у Краснолуцькому МВ ГУМВС України у Луганській області на посаді начальника відділу карного розшуку. З пояснень, наданих ОСОБА_1 , слідує, що приблизно з початку травня 2014 року місто Красний Луч поступово переходило під контроль так званої «Армії Юго-Востока», незаконних збройних формувань, які перебували під контролем російського уряду. Міськвідділ міліції діяв у штатному режимі у відповідності до законодавства України, наскільки це було можливо на той період. 29-30 червня 2014 року ОСОБА_1 отримав короткострокову відпустку на декілька днів для здачі екзаменаційної сесії в Київській національній академії внутрішніх справ і виїхав до м. Київ та повернувся 03.07.2014, на роботу мав вийти 04.07.2014. Але вранці 03.07.2014 йому подзвонив на той час заступник начальника УКР ГУМВСУ Тарасов В.В., який повідомив, що керівництвом ГУМВС надано наказ на вихід та збір особового складу в пункті тимчасової дислокації в м. Сватове і необхідно довести вимоги до підлеглих співробітників. ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_5 , що останній день знаходиться у відпустці, але той сказав про необхідність негайно довести вимоги до особового складу і 04.07.2014 необхідно виходити до м. Сватове. 03.07.2014 приблизно о 15:30 ОСОБА_1 на своєму автомобілі ВАЗ-2170, д/н НОМЕР_2 , повертався з донькою та сином додому, рухаючись по вулиці в напрямку свого будинку, він побачив, що на початку вулиці чекав автомобіль ВАЗ-2199 чорного кольору. Коли він заїхав на вулицю, цей автомобіль почав рухатись за його автомобілем, обігнав і заблокував подальший шлях. З чорного автомобіля вийшло два чоловіка, вони були одягнені в цивільний одяг, проте були озброєні, пістолетом «ТТ» - пасажир, а водій взяв автомат. Підійшовши до автомобіля, один з них приставив до голови доньки пістолет та сказав не робити дурниць і їхати з ними. ОСОБА_1 поїхав і вже на шляху зрозумів, що вони рухаються у напрямку вул. Студентської, де в приміщенні податкової перебувала комендатура так званого «Всевеликого війська Донського». На вході до будівлі його обшукали та забрали ключі від автомобіля. Потім його завели до кабінету, де він побачив знайомого ОСОБА_2 , якого знав на прізвисько « ОСОБА_6 » та притягав його до відповідальності за скоєння грабежів та хуліганські дії, через що у них були неприязні відносини. Останній повідомив, що є начальником контррозвідки т.з. «Всевеликого війська Донського» та почав звинувачувати ОСОБА_1 в «кришуванні наркоторгівлі» в місті, а потім питати щодо виконання наказу на вихід особового складу до м. Сватове, а саме: хто з підлеглих висловив бажання їхати, коли і чому. ОСОБА_1 відмовився надавати інформацію і співпрацювати, через що ОСОБА_7 запросив іншого чоловіка, який назвався ОСОБА_8 , військовим комендантом т.з. «Всевеликого війська Донського», і вони почали його бити: удари наносили по різним частинам тіла, завдаючи тілесних ушкоджень резиновою палкою, руками, на які надягали бійцівські рукавиці, ногами, електрошокером, дротами, підключеними до електроструму. Знущання продовжувалися майже протягом доби. На ранок 04.07.2014 ОСОБА_1 знову почали бити, бо він відмовлявся співпрацювати з бойовиками. Приблизно через годину-другу приїхав його брат і намагався звільнити, але це йому вдалося лише з третьої спроби. Брат повіз ОСОБА_1 до травмпункту лікарні «Княгінінська», по дорозі вони під`їхали до Краснолуцького МВ ГУМВСУ де до ОСОБА_1 вийшов ОСОБА_9 , а пізніше ОСОБА_10 - заступник начальника відділу, яким він повідомив обставини полону та отримання тілесних ушкоджень. Також ОСОБА_1 телефонував начальник відділу УКР ГУМВСУ ОСОБА_11 , якому він довів обставини події. В КУ «Міська лікарня «Княгінінська» м. Красний Луч ОСОБА_1 було надано медичну допомогу та видано лікарняний з 04.07.2014 по 19.07.2014 з діагнозом: «ЗЧМТ, СГМ, забій, крововилив МПК обличчя ліворуч. Забій, крововилив верхніх кінцівок, огруддя і поперекової ділянки». Після чого ОСОБА_1 поїхав додому, поспіхом зібрав сім`ю, деякі речі та виїхав з міста, бо його брат отримав інформацію про подальше переслідування бойовиками. Зі слів ОСОБА_1 до міста він більше не повертався. 03.07.2014 слідчим відділом Краснолуцького МВ ГУМВС України у Луганській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, було внесено відомості за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_1 . Зазначене кримінальне провадження до слідчих підрозділів, які функціонують на підконтрольній органам державної влади України території не надходило. 09.12.2014 ОСОБА_1 звернувся до керівництва ГУМВСУ з рапортом щодо кваліфікації обставин отриманих ним тілесних ушкоджень у липні 2014 року, 24.12.2014 було проведене службове розслідування за результатами, якого отримання ним тілесних ушкоджень визнано як отримані в період проходження служби за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, так як у зв`язку з перебуванням матеріалів кримінального провадження на непідконтрольній ЗСУ території проведення досудового слідства та отримання будь-яких відомостей за ним у 2014 році було неможливо. Разом з тим 03.12.2018 було прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення та залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_1 , і слідчим відділенням ВП №1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001198 від 03.07.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Згідно довідки по даному кримінальному провадженню, наданої СВ ВП №1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області, в ході досудового розслідування проведені наступні слідчі (розшукові) заходи: 03.12.2018 прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення та допитано його в якості потерпілого - ОСОБА_1 ; 13.12.2018 призначена судово-медична експертиза, з метою встановлення тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_1 . До матеріалів кримінального провадження долучено висновок експерта від 19.12.2018 № 642, згідно якого у ОСОБА_1 встановлені наступні тілесні ушкодження: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій, синець м`яких тканин обличчя зліва. Забитий синець обох верхніх кінцівок, грудної клітки і поясної області зліва. Забій, синці грудини та обох колінних суглобів. Будь-яких інших тілесних ушкоджень не встановлено. 14.12.2018 допитано у якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , синів потерпілого, які підтвердили свідчення батька. 11.02.2019 надано доручення оперативному підрозділу про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, з метою встановлення та перевірки на причетність до скоєння злочину осіб, яких назвав ОСОБА_1 у своїх свідченнях, встановлення можливих свідків та очевидців кримінального правопорушення та проведення їх допитів. 15.02.2019 долучено матеріали виконаного доручення, а саме рапорти СКП Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області, згідно з якими встановити вказаних в дорученні осіб та їх теперішнє місце знаходження не надалося можливим. Протягом 2019 року було спрямовано запити до управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, до Міністерства оборони України з метою отримання інформації стосовно осіб, які б могли бути причетні до позбавлення волі та побиття ОСОБА_1 , згідно відповідей з даних установ - відомості відносно зазначених осіб відсутні. 21.11.2019 допитано в якості свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що 03.07.2014 у другій половині дня йому зателефонувала дружина брата ОСОБА_1 і повідомила, що біля їх будинку брата затримали озброєні люди та забрали разом з автомобілем. Приблизно о 21-22:00 годин він поїхав в податкову, аби дізнатись про долю брата. Там до нього вийшов ОСОБА_15 і повідомив, що брат у них, відпускати його не хотів, але поспілкуватися з ним пропустив. В одній із кімнат перебував ОСОБА_1 , він був зв`язаний, сидів на стільці, з ними був охоронець зі зброєю, тому вільно вони спілкуватися не могли, візуально він бачив у брата гематоми та набряк на обличчі, одна рука, не пам`ятає точно яка, була замотана бинтами. Наступного дня брата вивів ОСОБА_16 який повідомив, що у нього є доба, аби покинути м. Красний Луч. Брат того ж дня виїхав з сім`єю з міста і більше не мав змоги туди повернутись. У 2020 році згідно наданого доручення до оперативного підрозділу про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення та перевірки на причетність до скоєння злочину осіб, яких назвав ОСОБА_1 у своїх свідченнях, встановити можливих свідків та очевидців кримінального правопорушення не вдалося (матеріали не надходили). 26.04.2021 допитано в якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що станом на липень 2014 року він працював на посаді заступника начальника УКР ГУМВС України в Луганській області. 03.07.2014 він отримав від керівництва ГУМВС наказ щодо повідомлення особового складу УКР та підрозділів карного розшуку про збір та прибуття до Сватівського МВ ГУМВС в Луганській області. На виконання цього наказу він подзвонив на мобільний телефон начальнику карного розшуку ОСОБА_1 , який повідомив, що лише приїхав з м. Київ та завтра вийде на роботу. Після чого, ввечері у той же день, від колег по роботі він дізнався, що ОСОБА_1 було незаконно позбавлено волі під загрозою застосування вогнепальної зброї членами НЗФ. 28.04.2021 допитано в якості свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що він працював на посаді начальника УКР ГУМВС України в Луганській області. 03.07.2014 він, як і інші співробітники карного розшуку отримав від керівництва ГУМВС наказ про збір та прибуття до Сватівського МВ ГУМВС в Луганській області. На виконання цього наказу також були повідомлені всі керівники карного розшуку в міськ(рай)відділах Луганської області. 03.07.2014 ввечері, більш точного часу не пам`ятає, від колег по роботі він дізнався, що ОСОБА_1 було незаконно позбавлено волі під загрозою застосування вогнепальної зброї членами НЗФ. 14.05.2021 додатково допитано потерпілого ОСОБА_1 , який підтвердив раніше надані ним свідчення щодо незаконного позбавлення волі та доповнив, що приблизно 29-30 червня 2014 року він отримав короткострокову відпустку на декілька днів для здачі екзаменаційної сесії м. Київ, на роботу він мав вийти 04.07.2014. А вранці 03.07.2014 йому зателефонував ОСОБА_5 та передав, що керівництвом ГУМВС надано наказ на вихід та збір особового складу в пункті тимчасовій дислокації в м. Сватове, на що ОСОБА_1 повідомив, що тільки приїхав з м. Київ та завтра вийде на роботу. 27.10.2021 допитано в якості свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що наприкінці червня - початку липня 2014 року чоловік отримав короткострокову відпустку на декілька днів з метою здачі екзаменаційної сесії та мав вийти на роботу 4-го липня. 03.07.2014 зі слів синів, які почали їй дзвонити на роботу, вона дізналась, що чоловіка перестріли перед будинком невідомі зі зброєю та під загрозою її застосування вивезли його в невідомому напрямку. На теперішній час встановити можливих свідків та очевидців кримінального правопорушення не вдалося, жодній особі не повідомлено про підозру, досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває. Таким чином, на підставі вивчених матеріалів, враховуючи показання потерпілого та свідків події про те, що ОСОБА_1 перебував у короткостроковій відпустці до 04.07.2014, те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001198 від 03.07.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, триває, жодній особі не повідомлено про підозру, на теперішній час встановити можливих свідків та очевидців кримінального правопорушення не вдалося, комісія з розслідування нещасного випадку приймає рішення - тілесні ушкодження у вигляді: «ЗЧМТ, СГМ, забій, крововилив МПК обличчя ліворуч. Забій, крововилив верхніх кінцівок, огруддя і поперекової ділянки» підлягають кваліфікації згідно до вимог ч. 2 п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, як такі, що трапились в період проходження служби і не пов`язані з виконанням службових обов`язків. Остаточну кваліфікацію нещасного випадку, що стався з підполковником міліції ОСОБА_1 можливо провести за результатами досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0001198 від 03.07.2014, після встановлення всіх обставин подій. 9. Подія, що призвела до нещасного випадку: травма заподіяна іншою особою. 10. Причини нещасного випадку: психофізіологічні: інші. 11. Наслідки нещасного випадку: не смертельний. 12. Перебування потерпілого в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння: ні. 13. Заходи, які необхідно здійснити для усунення причин травми: не вимагаються.

Згідно з актом про нещасний випадок невиробничого характеру №5 від 02.12.2021 (форма НТ*), висновок комісії: на підставі ч. 2 п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, вважати, що нещасний випадок із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ у Луганській області підполковником міліції ОСОБА_1 у вигляді: «ЗЧМТ, СГМ, забій, крововилив МПК обличчя ліворуч. Забій, крововилив верхніх кінцівок, огруддя і поперекової ділянки» трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (пункт 14).

На підставі викладеного Комісією, призначеною наказом голови ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 29.11.2021 № 9, проведено розслідування нещасного випадку, про що складено акт від 02.12.2021 (форма Н-5*) розслідування нещасного випадку, що стався 03.07.2014 із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ у Луганській області підполковником міліції ОСОБА_1 , згідно з пунктом 6 якого висновок комісії: «На підставі ч. 2 п. 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, вважати, що нещасний випадок із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ у Луганській області підполковником міліції ОСОБА_1 у вигляді: «ЗЧМТ, СГМ, забій, крововилив МПК обличчя ліворуч. Забій, крововилив верхніх кінцівок, огруддя і поперекової ділянки» трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків».

Вважаючи вказані акти та викладені у них висновки необґрунтованими, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги таке.

Нормативно-правовим актом, який регулює питання, пов`язані з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, є Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за №83/7404 (надалі - Порядок № 1346).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку №1346 розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки) (пункт 2.1 Порядку №1346).

За результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (пункт 2.2 Порядку №1346).

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (пункт 2.4 Порядку №1346).

При цьому зі змісту положень Порядку № 1346 вбачається, що чітко визначено випадки коли комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків» та «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків».

Так, згідно з пунктом 3.9 Порядку №1346 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби під час: перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час; приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника; подання підрозділом шефської допомоги; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов`язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов`язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об`єкта за дорученням керівника; прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.

Комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); нещасні випадки, що сталися внаслідок раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах частини другої пункту 3.11 Порядку, визнаються пов`язаними з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування (пункт 3.10 Порядку № 1346 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У силу пункту 3.11 Порядку №1346 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю», якщо він трапився в період проходження служби: унаслідок безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); при ліквідації аварій, пожеж, стихійних явищ або їх наслідків; при виконанні службового або громадського обов`язку з рятування людського життя, охорони державного, громадського або особистого майна громадян, захисту їх честі та гідності; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та нормативно-правовими актами МВС України.

Комісія визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків, зазначених у пунктах 3.9, 3.10, 3.11; унаслідок отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього Порядку, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

При цьому, суд зазначає, що наказ Міністерства внутрішніх справ України «Про внесення змін до наказу МВС від 27 грудня 2002 року № 1346 від 10.06.2015 № 677, яким пункти 3.9-3.11 Порядку викладено у новій редакції, був оприлюднений 17.07.2015 в Офіційному віснику України 2015 року, № 54, і набув чинності з дня його офіційного опублікування, тоді як нещасний випадок стався в період з 03.07.2014 по 04.07.2014.

Відповідно до обставин розслідування, встановлених в оскаржених актах, позивача було примусово позбавлено волі та піддано тортурам шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень бойовиками незаконних збройних формувань.

Також слід зазначити, що незаконні дії відносно позивача, які полягали у нанесенні йому тілесних ушкоджень, тривали з 03.07.2014 до 04.07.2014, тобто в період з останнього дня відпустки до першого робочого дня після виходу з відпустки.

Зазначені обставини підтверджено медичними документами, показами потерпілого та свідків, про що зазначено безпосередньо в акті розслідування.

В актах від 02.12.2021 комісією зроблено висновок, що на підставі ч. 2 п. 3.11 Порядку № 1346 слід вважати, що нещасний випадок із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ у Луганській області підполковником міліції ОСОБА_1 у вигляді: «ЗЧМТ, СГМ, забій, крововилив МПК обличчя ліворуч, забій, крововилив верхніх кінцівок, огруддя і поперекової ділянки» трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Таки висновок зроблено на підставі того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001198 від 03.07.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, триває, жодній особі не повідомлено про підозру і встановити свідків і очевидців кримінального правопорушення не вдалося. Остаточну кваліфікацію нещасного випадку можливо провести за результатами досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0001198, після встановлення всіх обставин подій.

Однак, слід зазначити, що пунктом 3.8 Порядку № 1346 передбачено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії, зокрема, з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам.

Таким чином, в обов`язки комісії входить повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини події, тому комісія під час складання висновку розслідування нещасного випадку не може посилатися нате, що встановити об`єктивні дані щодо обставин події неможливо.

В даному випадку Порядком № 1346 не передбачено залежність результатів розслідування комісією нещасного випадку від висновків органів досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Таким чином, висновок комісії про те, що остаточну кваліфікацію нещасного випадку, що стався з позивачем, можливо провести за результатами досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0001198 від 03.07.2014 після встановлення всіх обставин подій, є неприпустимим і таким, що порушує пункт 3.8 Порядку № 1346.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, які може обрати суд у разі задоволення позову.

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За встановлених в цій справі обставин та наведеного вище нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, є:

- визнання протиправними та скасування акта від 02.12.2021 Форми Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 03.07.2014 із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ підполковником міліції ОСОБА_1 , та акта № 5 від 02.12.2021 про нещасний випадок невиробничого характеру Форми НТ*;

- зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії повторно провести розслідування за фактом нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 в період 03.07.2014 по 04.07.2014.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача скласти акти за формою Н-1 та Н-5, якими визнати, що нещасний випадок, який мав місце з позивачем в період 03.07.2014 по 04.07.2014, трапився у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, суд зауважує, що такі повноваження комісії належать до дискреційних.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє, при цьому в судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження комісії з розслідування нещасного випадку визначені Порядком № 1346. Умови, за яких комісія визнає нещасний випадок таким, що не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, та складає акт за відповідною формою, також визначені Порядком № 1346.

Разом з тим, кваліфікації нещасного випадку як такого, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків, має перебувати повне та об`єктивне службове розслідування, проведене у відповідності з вимогами Порядку № 1346, за наслідками якого мають бути встановлені місце та обставини події, яка сталася з потерпілим, та кваліфікацію якій належить надати шляхом складання акта відповідної форми як завершального етапу розслідування.

Оскільки проведеним повторним розслідуванням нещасного випадку не встановлено всі обставини нещасного випадку, що стався з позивачем у період 03.07.2014 по 04.07.2014, позовна вимога про зобов`язання відповідача скласти акти за формою Н-1 та Н-5, якими визнати, що нещасний випадок, який мав місце з позивачем в період 03.07.2014 по 04.07.2014, трапився у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, є передчасною та не належить до задоволення.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення Бендерський проти України, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн за дві вимоги немайнового характеру.

З огляду на часткове задоволення позову судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати акт від 02.12.2021 Форми Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 03.07.2014 із начальником відділу карного розшуку Краснолуцького МВ ГУМВСУ підполковником міліції Петринюком Андрієм Петровичем, та акт № 5 від 02.12.2021 про нещасний випадок невиробничого характеру Форми НТ*.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії повторно провести розслідування за фактом нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 в період 03.07.2014 по 04.07.2014.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 26 травня 2023 року.

Суддя І.О. Свергун