Справа № 640/11589/22
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про роз`яснення судового рішення

26 травня 2023 року м. Київ справа №640/11589/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши заяву про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Київ від 7 листопада 2022 р. адміністративний позов задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 1 грудня 2019 р. з обмеженням її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 1 грудня 2019 р. перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» №-136 від 20 травня 2021 р. про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського начальник сектору, що не входить до складу управління Головного управління Національної поліції, станом на листопад 2019 року, без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше проведених виплат.

9 лютого 2023 р. позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виконання рішення суду у добровільному порядку.

6 березня 2023 р. позивач отримав відповідь відповідача, в якій вказано, що на виконання рішення суду від 7 листопада 2022 р. у справі №640/11589/22 проведено перерахунок його пенсії з 1 грудня 2019 року без обмеження розміру пенсії величиною в 10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб. Оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2022 р. у справі №640/11589/22 не покладено зобов?язань щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру в подальшому в разі проведення перерахунків пенсії, розмір його пенсійної виплати обчислений відповідно до вказаного рішення, з 1 грудня 2022 р. виплачується з урахуванням норм ст. 43 Закону.

13 березня 2023 р. позивач звернувся з повторною заявою до відповідача з вимогою про надання пояснення щодо невиконання рішення суду.

11 квітня 2023 позивач отримав аналогічну відповідь відповідача, в якій зазначено, що у лютому 2023 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2022 р. у справі №640/11589/22 відповідачем проведено перерахунок пенсії з 1 грудня 2019 р. на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об?єднання МВС України по місту Києву» №-36 від 20 травня 2021 р. про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського-начальник сектору. що не входить до складу управління Головного управління Національної поліції, станом на листопад 2019 року, без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше проведених доплат та здійснено нарахування коштів за період з 1 грудня 2019 р. по 28 лютого 2023 р..

Оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2022 р. у справі №640/11589/22 не покладено зобов?язань щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру в подальшому в разі проведення перерахунків пенсії (зокрема, в зв?язку зі зміною прожиткового мінімуму, встановленням нових підвищень, проведенням індексації пенсії тощо). Тому розмір пенсійної виплати, обчислений відповідно до вказаного рішення суду, не обмежується десятьма прожитковими мінімумами. установленими для осіб, які втратили працездатність, з 1 грудня 2019 р. становить 20348 грн. 89 коп. і не переглядається.

21 квітня 2023 р. від позивача надійшла заява про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду м. Київ від 7 листопада 2022 р., а саме:

1) Роз?яснити як має виконуватись в подальшому, з часу набрання законної сили, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2022 р. у справі №640/11589/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині зобов?язання Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 1 грудня 2019 р. перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об?єднання МВС України по місту Києву» №-136 від 20 травня 2021 р. про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського - начальник сектору, що не входить до складу управління Головного управління Національної поліції. станом на листопад 2019 року, без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше проведених виплат.

2) Чи має застосовуватись Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві з 1 березня 2023 р. обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність?

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Частиною 2 ст. 254 КАС України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Згідно з вимогами ч.3 ст.254 КАС України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За приписами ч. 4 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд звертає увагу сторін, що роз`яснення рішення є одним із способів усунення його недоліків, які в подальшому можуть викликати певні ускладнення при його виконанні, або взагалі перешкодити виконанню судового рішення.

Підставою для подання заяви про роз`яснення судового рішення є його незрозумілість. Отже, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, а також (або) для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

За правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому клопотання про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Зі змісту заяви позивача суд робить висновок про те, що сторони по різному тлумачать резолютивну частину рішення суду від 7 листопада 2022 р. в частині, що стосується застосовування Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві з 1 березня 2023 р. обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки на думку позивача необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю для осіб, що повинні здійснювати його виконання (відповідача), він просить надати роз`яснення з цього питання.

Суд зазначає про наступне.

Відповідно до преамбули Закону України від 9 квітня 1992 р. № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон №2262-ХІІ) цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 8 липня 2011 р. № 3668-VІ Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав законної сили 1 жовтня 2011 р..

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-ХІІ, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 р. № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 р..

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 р. № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року, з урахуванням положень рішення Конституційного суду України № 7-рп/2016, у Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 6 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 14 травня 2019 року у справі № 591/2109/17, від 8 серпня 2019 року у справі № 522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/22798/17, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17 та від 17 травня 2021 року у справі № 343/870/17.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 р. № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії осіб, пенсія яким призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 р. № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким призначена пенсія відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначена пенсія відповідно до Закону №2262-ХІІ, у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 12 жовтня 2022 року № 7-р(ІІ)/2022 у справі № 3-102/2021(231/21, 415/21) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Цим Рішенням визначено, що приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 р. у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 6 листопада 2018 р. у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 р., що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 р. № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

У рішенні суду зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 1 грудня 2019 р. перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» №-136 від 20 травня 2021 р. про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського начальник сектору, що не входить до складу управління Головного управління Національної поліції, станом на листопад 2019 року, без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше проведених виплат.

При цьому кінцевої дати періоду щодо механізму такого перерахунку пенсії позивачу без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб судом не зазначено.

Це означає, що з 1 грудня 2019 р. і в подальші періоди перерахунок пенсії позивачу на підставі цього рішення суду здійснюється без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб. У разі зміни розміру пенсії позивача в подальшому Головне управління ПФУ в м. Києві не може обмежувати виплату пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Підставами для уведення такого обмеження щодо позивача можуть бути лише відповідні зміни законодавства, які прямо передбачають встановлення такого обмеження і ці зміни визнані конституційними, або відповідне рішення суду щодо встановлення такого обмеження.

Наведене тлумачення відповідає рішенню суду та вищевказаним правовим позиціям Верховного Суду та Конституційного Суду України.

Саме такий висновок щодо застосування норм права у подібних спірних правовідносинах викладено Верховним Судом у численних постановах, зокрема: від 25 липня 2022 року у справі № 580/3451/21; від 20 липня 2022 року у справі № 340/2476/21; від 11 липня 2022 року у справі №620/613/21; від 29 червня 2022 року у справі №640/19118/18; від 18 травня 2022 року у справі № 380/12337/20.

З урахуванням наведеного суд вважає, що заява позивача про роз`яснення судового рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 254 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2022 р. у справі №640/11589/22 - задовольнити.

2. Роз`яснити, що при виконанні рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2022 р. у справі №640/11589/22 Головне управління ПФУ м. Києві зобов`язане здійснити ОСОБА_1 з 1 грудня 2019 р. перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» №-136 від 20 травня 2021 р. про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського начальник сектору, що не входить до складу управління Головного управління Національної поліції, станом на листопад 2019 року, без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше проведених виплат, в тому числі і в періоди після 1 березня 2023 р.

Роз`яснити, що з 1 грудня 2019 р. і в подальші періоди перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі цього рішення суду здійснюється без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб. У разі зміни розміру пенсії позивача в подальшому Головне управління ПФУ в м. Києві не може обмежувати виплату пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

3. Копію ухвали надіслати (видати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Журавель В.О.