Справа № 640/21769/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Справа №640/21769/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Національної поліції України , у якому просить суд:

- визнати протиправну відмову Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 до її календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

- зобов`язати Національну поліцію України зарахувати полковнику поліції ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 28.08.2014 по 07.11.2015 - у загальній кількості 2 роки 04 місяці 16 днів.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова № 393) необхідно застосовувати не лише при обчислені вислуги років після звільнення особи зі служби в поліції, але й під час проходження такої служби, з метою встановлення права на пенсію за вислугу років.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-ІХ, дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

16.02.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.02.2023 справа розподілена судді Войтович І.І.

21.02.2023 ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву із належним обґрунтуванням своєї правової позиції щодо заявлених позовних вимог та наданням усіх наявних доказів та матеріалів відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Вказану ухвалу суду від 21.02.2023 отримано сторонами 22.02.2023 через засоби електронного зв`язку, що підтверджується наявними у справі довідками.

13.03.2023 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Відзив аргументовано тим, що: у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ), оскільки позивач не звільнений зі служби в поліції; визначальною для набуття права на призначення пенсію є календарна вислуга років, в яка не включає в себе періоди служби в пільговому обчисленні, і позивач такої вислуги у мінімально визначеному законодавством розмірі не має, а тому право на призначення пенсії за вислугу років не здобув; оскільки позивач не має встановленої статтею 12 Закону № 2262-ХІІ календарної вислуги років, його позовні вимоги є передчасними.

28.03.2023 від відповідача надійшла заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, для подання відзиву, мотивована тим, що копія позовної заяви отримана відповідачем лише 23.02.2023, внаслідок виїзду представника відповідача до суду, та станом на 10.03.2023 до відповідача не надійшли запитуванні документи, що унеможливлює у повній мірі обґрунтувати правову позицію.

23.05.2023, ухвалою суду продовжено відповідачу строк для подання відзиву.

Клопотань, відповіді на відзив, доповнень від сторін по справі до суду не надійшло.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

17.04.2001 позивач вступила до Луганського училища професійної підготовки працівників міліції при УМВС України в Луганській області (наказ УППМ від 17.04.2001 № 72), який закінчила 25.05.2001 (наказ УППМ від 25.05.2001 № 103).

3 травня 2001 року по листопад 2015 року позивач проходила службу в органах внутрішній справ України (далі ОВС), а з листопада 2015 року по теперішній час позивач проходить службу в Національній поліції України (далі НПУ).

За період служби в ОВС та НПУ позивач перебувала на наступних посадах, зокрема:

26.05.2001-23.01.2002 старший інспектор з організації виховної роботи групи по роботі з особовим складом Краснодонського РВ УВМС України в Луганській області (наказ УМВС України в Луганській області від 26.05.2001 № 108 o/c);

23.01.2002-13.02.2002 старший інспектор групи по роботі з особовим складом Краснодонського РВ УВМС України в Луганській області (призначення на посаду у зв`язку з скороченням посади, наказ УМВС України в Луганській області від 23.01.2002 № 13 o/c);

13.02.2002-01.03.2002 інспектор групи по роботі з особовим складом Краснодонського РВ УВМС України в Луганській області (призначення на посаду у зв`язку з скороченням штатів, наказ УМВС України в Луганській області від 13.02.2002 № 30 о/c);

01.03.2002-25.06.2005 інспектор групи роботи з персоналом Краснодонського РВ УВМС України в Луганській області (призначення на посаду у зв`язку з реорганізацією штатів, наказ УМВС України в Луганській області від 01.03.2002 № 44 o/c);

25.06.2005-15.11.2007 інспектор сектору роботи з персоналом Краснодонського РВ УВМС України в Луганській області (призначення на посаду у зв`язку з реорганізацією штатів, наказ УМВС України в Луганській області від 25.06.2005 № 234 o/c);

15.11.2007-01.04.2011 інспектор сектору роботи з персоналом Краснодонського РВ УВМС України в Луганській області (призначення на посаду у зв`язку з реорганізацією штатів, наказ УМВС України в Луганській області від 15.11.2007 № 481 o/c);

01.04.2011-08.02.2012 старший інспектор сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ УВМС України в Луганській області (наказ УМВС України в Луганській області від 01.04.2011 № 103 o/c);

08.02.2012-28.12.2012 старший інспектор сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУВМС України у Луганській області (призначення на посаду у зв`язку з реорганізацією штатів, наказ ГУМВС України у Луганській області від 14.02.2012 № 89 о/с дск);

28.12.2012-19.06.2013 начальник сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУВМС України у Луганській області (наказ ГУМВС України у Луганській області від 28.12.2012 № 420 о/с дск);

19.06.2013-31.10.2014 начальник сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУВМС України у Луганській області (призначення на посаду у зв`язку з реорганізацією штатів, наказ ГУМВС України у Луганській області від 25.06.2013 № 229 о/с дск);

31.10.2014-27.02.2015 помічник начальника управління - начальник сектору організаційно-штатної роботи управління кадрового забезпечення ГУМВС України у Луганській області (наказ ГУМВС України у Луганській області від 31.10.2014 № 359 o/c);

27.02.2015-06.11.2015 помічник начальника управління з організаційно-штатної роботи управління кадрового забезпечення ГУМВС України у Луганській області (наказ ГУМВС України у Луганській області від 27.02.2015 № 66 о/c);

07.11.2015-04.12.2015 старший інспектор з особливих доручень Департаменту захисту економіки НП України (наказ НП України від 07.11.2015 № 62 o/c);

04.12.2015-06.02.2017 головний інспектор Департаменту захисту економіки НП України (наказ ДЗЕ НП України від 09.12.2015 № 12 о/c);

06.02.2017-24.07.2018 головний оперуповноважений відділу оперативно-аналітичного забезпечення Департаменту захисту економіки НП України (наказ ДЗЕ НП України від 06.02.2017 № 32 o/c);

24.07.2018-08.08.2018 начальник сектору забезпечення діяльності управління організаційної роботи, моніторингу та контролю Департаменту захисту економіки НП України (наказ ДЗЕ НП України від 24.07.2018 № 179 o/c);

08.08.2018-02.12.2019 головний оперуповноважений відділу оперативно-аналітичного забезпечення Департаменту захисту економіки НП України (наказ ДЗЕ НП України від 08.08.2018 № 197 o/c);

02.12.2019-19.05.2020 головний інспектор 1-го відділу 2-го управління Департаменту кримінального аналізу НП України (наказ НП України від 29.11.2019 № 1444 o/c);

19.05.2020-06.05.2021 головний інспектор 1-го відділу 3-го управління Департаменту кримінального аналізу НП України (наказ НП України від 19.05.2020 № 500 o/c):

06.05.2021-08.11.2021 заступник начальника відділу організаційно контрольної роботи Департаменту кримінального аналізу НП України (наказ НП України від 06.05.2021 № 565 o/c);

08.11.2021 - по теперішній час начальник відділу організації відбору та оцінки персоналу управління комплектування Департаменту кадрового забезпечення НП України (наказ НП України від 05.11.2021 № 1563 o/c).

Крім цього, з 28.08.2014 по 07.11.2015 позивач брала участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Підстава: накази першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97 та від 17.11.2015 № 321.

13.05.2022 та 13.10.2022 позивач зверталась до начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України з проханням зарахувати до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, яка становить 2 роки 04 місяців 16 днів.

13.06.2022 за вих. № 2423/12/1/203-2022 та 14.11.2022 за вих. № 5021/12/1/2/03-2022 позивач отримала відповіді згідно яких в зарахуванні пільгової вислуги до календарної відмовлено.

Відмовляючи в зарахуванні вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення позивачу пенсії, відповідач вказує на можливість такого обчислення лише при призначенні пенсії за наявності необхідної календарної вислуги років, розмежовуючи поняття «календарна вислуга років» та «пільгова вислуга років».

З матеріалів справи встановлено, що й не заперечується відповідачем, що станом на 13.10.2022 вислуга позивача у календарному обчисленні становить 21 рік 05 місяців 29 днів, а пільгова вислуга років (без урахування календарної) 02 роки 04 місяця 16 днів.

З урахуванням викладеного, відповідач дійшов до висновку, що позивач не має право на призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років. Пільгова вислуга років зараховується працівнику, який має необхідну календарну вислугу років для призначення пенсії і впливає лише на розмір пенсії згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Пунктом «б» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з пунктами «б», «в» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 171 Закону № 2262-ХІІ).

На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прийнято Постанову № 393.

Згідно з абзацом двадцять шостим підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін до пункту 3 постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі Постанова № 780)) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ на посадах дільничих, старших дільничих інспекторів міліції та працівників підрозділів з керівництва дільничими інспекторами міліції (крім центрального апарату Міністерства внутрішніх справ).

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Постанови № 780 до пункту 3 Постанови № 393 внесено такі зміни: абзаци двадцять четвертий, двадцять шостий, двадцять сьомий і двадцять дев`ятий підпункту «в» виключено.

Пунктом 2 Постанови № 780 установлено, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.

Постанова № 780 набрала чинність 27.07.2011.

Вирішуючи справу № 805/3923/18-а об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 дійшла до висновку, що «основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.».

Таким чином, передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 і від 22.06.2022 № 761/29252/17.

Таким чином, до вислуги років для призначення пенсії особам, зазначеним у Постанові № 393, відповідні періоди проходження ними служби зараховується на пільгових умовах, у тому числі, періоди проходження служби до 27.07.2011 на посадах, передбачених Постановою № 393 до внесення до неї змін Постановою № 780.

Суд встановив, що відповідно до біографічної довідки від 08.12.2022; архівного витягу № 179/1/10761 від 09.10.2017; витягу з наказу № 321 від 17.11.2015; рішення комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій працівників ОВС України від 13.10.2015 № 19/І/ХІІІ/98; довідки про безпосередню учать особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № ВДЗ/1514А від 26.12.2014; до вислуги років на пільгових умовах позивачу зараховуються з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці (на підставі абзацу двадцять четвертого підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1525, чинній до внесення змін Постановою № 780) наступні періоди проходження ним служби на посадах:

з 28.08.2014 по 31.10.2014 начальник сектору кадрового забезпечення Краснодонського РВ ГУВМС України у Луганській області (призначення на посаду у зв`язку з реорганізацією штатів, наказ ГУМВС України у Луганській області від 25.06.2013 № 229 о/с дск);

з 31.10.2014 по 27.02.2015 помічник начальника управління - начальник сектору організаційно-штатної роботи управління кадрового забезпечення ГУМВС України у Луганській області (наказ ГУМВС України у Луганській області від 31.10.2014 № 359 o/c);

з 27.02.2015 по 07.11.2015 помічник начальника управління з організаційно-штатної роботи управління кадрового забезпечення ГУМВС України у Луганській області (наказ ГУМВС України у Луганській області від 27.02.2015 № 66 о/c);

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що до вислуги років позивача на пільгових умовах підлягають зарахуванню всі ці періоди.

Таким чином, пільгова вислуга років (без урахування календарної) складає 02 роки 04 місяця 16 днів, що підтверджується біографічною довідкою від 08.12.2022; архівним витягом № 179/1/10761 від 09.10.2017; витягом з наказу № 321 від 17.11.2015; рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій працівників ОВС України від 13.10.2015 № 19/І/ХІІІ/98; довідкою про безпосередню учать особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № ВДЗ/1514А від 26.12.2014; і не заперечується ні позивачем, ні відповідачем.

У відзиві на позовну заяву і в листах 13.06.2022 за вих. № 2423/12/1/203-2022 та 14.11.2022 за вих. № 5021/12/1/2/03-2022 відповідач також не заперечує, що вищезазначені періоди зараховуються до пільговою пенсії, але акцентує увагу на тому, що ця пільгова вислуга років зараховується працівникові, який має необхідну календарну вислугу років для призначення пенсії і впливає лише на розмір пенсії згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ.

З цим висновком позивач категорично не погоджується.

Таким чином, суть спору в цій справі зводиться до того, чи зараховується поліцейському при призначенні пенсії за вислугу років пільгова вислуга років до календарної вислуги років, встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 171 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

З огляду на вищенаведене суд відхилив як необґрунтоване твердження відповідача про те, що зарахування пільгової вислуги років у календарну для отримання працівником права на призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ чинним законодавством не передбачено.

У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначив, що вимога позивача зарахувати до загального пільгового стажу пільгових періодів роботи є передчасною, оскільки позивач не є звільненим з органів Національної поліції України, а тому не має права на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

У позовній заяві позивач вказує на те, що вона проходить службу в органах внутрішніх справ.

Згідно з біографічною довідкою від 08.12.2022 позивач і дотепер проходить службу в органах Національної поліції України. Будь-яких доказів того, що в період розгляду цієї справи він звільнився з органів Національної поліції України, сторони суду не надали.

Таким чином, станом на день прийняття цього рішення суду згідно з матеріалами справи позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Поряд з цим, відповідно до абзацу десятого статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Отож відомості про календарну вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, відносяться до персональних даних.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконного чи є недостовірними.

Отже, відмовивши позивачу у зарахуванні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчислені, відповідач порушив право позивача на зміну його персональних даних, які є недостовірними, на достовірні.

Статтею 276 Цивільного кодексу України встановлено, що орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Тобто захист немайнових прав фізичної особи, до яких відноситься і право на персональні дані, підлягає судовому захисту.

Відтак позовні вимоги позивача про зарахування до загального стажу пільгових періодів роботи не є передчасними, оскільки в цьому випадку має місце факт порушення відповідачем права позивача на зміну його персональних даних, які є недостовірними, на достовірні.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 90 КАС України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).

Суд зазначає, що відповідача по справі не надав суду належних та достатніх доказів в силу положень абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в обґрунтування правомірності своєї відмови щодо зарахування пільгової вислуги років позивача до її календарної вислуги у відповідності до . 2 ст. 2 КАС України.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

За наслідками вирішення спору судом враховуючи обставини звільнення позивача від сплати судового збору, як учасника бойових дій за ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та відсутності заявлення сторонами понесених судових витрат по справі, відсутні процесуальні підстави для вирішення питання за ст. 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Національної поліції України (вулиця Богомольця, 10, місто київ, 01601; ) у зарахуванні пільгової вислуги років полковнику поліції ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до її календарної вислуги років та до стажу служби в поліції.

Зобов`язати Національну поліцію України ( АДРЕСА_2 ; ) здійснити перерахунок та зарахувати полковнику поліції ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 28.08.2014 по 07.11.2015 у загальній кількості 02 роки 04 місяця 16 днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.