Справа № 160/24416/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Лісенко К.В.,
представника позивача: Зоц А.О.,
представника відповідача: Ховрич О.А.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Підводспецьбуд» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування постанови, -
03.12.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Підводспецьбуд» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якій позивач просить:
06.01.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заява про виклик свідків.
У підготовчому судовому засіданні 08.02.2022р. усними ухвалами суду, постановленими без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а також відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків та відкладено розгляд справи у зв`язку із наданням часу позивачу для ознайомлення із відзивом та підготовкою відповіді на відзив до 09.03.2022 року на 13:00 год.
16.02.2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останнім викладена позиція, аналогічна висловленій у позовній заяві, та додатково зазначено, що твердження відповідача про те, що порушення, вчинене позивачем, є триваючим з посиланням на постанову Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №804/401/17, є хибним, адже вказана справа стосувалась несвоєчасності сплати адміністративно-господарських санкцій, а тому не може бути застосована до цих правовідносин. Натомість, позиція позивача підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.06.2018р. у справі №808/5834/14, від 22.01.2019р. у справі №810/5497/15, від 10.04.2018р. у справі №826/3592/16, від 21.02.2018р. у справі №826/5/16 та від 01.02.2022р. у справі №357/7197/17, в яких, зокрема, викладено позицію, що виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, як й експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта, не може тлумачитися як триваюче правопорушення. Також позивач повторно наголосив на тому, що відповідачем не було встановлено часу початку та закінчення виконання позивачем будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, не встановлено, що будівельні роботи виконувались позивачем на момент проведення перевірки або протягом трьох років до проведення перевірки, а тому ТОВ Фірма «Підводспецьбуд» вважає, що його притягнення до відповідальності оскаржуваною постановою не можна вважати правомірним і просить суд задовольнити його позовні вимогу в повному обсязі.
09.03.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до довідки №264 від 09.03.2022 року, складеної помічником судді Закопай А.Р., всі справи, призначені до розгляду в судовому засіданні на 09.03.2022 року, зняті з розгляду у зв`язку із введенням воєнного стану на території України.
11.04.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
03.05.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Усною ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання клопотання позивача про відкладення розгляду справи задавлено, розгляд справи відкладено до 18.05.2022 року на 11:30 год.
У судовому засіданні 18.05.2022 року оголошено перерву до 14.06.2022 року на 11:00 год. у зв`язку із наданням представнику відповідача часу для надання додаткових пояснень до суду.
У судових засіданнях представник позивача підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені в ньому та відповіді на відзив доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судових засіданнях пред`явлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях, і просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
В акті міститься відмітка про отримання примірника цього акта на 23 сторінках 03.11.2021 року директором ТОВ Фірма «Підводспецьбуд» Бралітом Василем Васильовичем.
В протоколі міститься підпис директора ТОВ Фірма «Підводспецьбуд» Браліта Василя Васильовича про те, що цей протокол складено в його присутності та ним отримано другий примірник цього протоколу.
Крім цього, за наслідками проведеної перевірки відповідачем складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.11.2021р.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері містобудівної діяльності регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, а також Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466 (далі Порядок №466).
Так, п.4 ч.1 ст.1 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI в редакції, чинній на момент спірних відносин) замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.2 ст.34 Закону №3038-VI зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.
Частиною 1 статті 36 Закону №3038-VI встановлено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Згідно з ч.2 ст.36 Закону №3038-VI виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.
Відповідно до ч.3 ст.36 Закону №3038-VI форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.
Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466 (далі Порядок №466).
Згідно з п.2 Порядку №466 будівельні роботи це роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.
Пунктом 5 Порядку №466 встановлено, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:
подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта;
видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України Про оцінку впливу на довкілля.
Відповідно до п.6 Порядку №466 документи, що надають право на виконання підготовчих робіт, діють до моменту отримання права на виконання будівельних робіт. Документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.
За приписами п.13 Порядку №466 повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2-1 подається замовником (його уповноваженою особою) до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п`яти робочих днів з дня надходження повідомлення:
вносить інформацію, зазначену у повідомленні, до Реєстру будівельної діяльності згідно з цим Порядком;
під час внесення інформації, зазначеної у повідомленні, до Реєстру будівельної діяльності проставляє відмітку про місцезнаходження об`єкта будівництва на картографічній основі (у разі коли така відмітка не проставлена на картографічній основі до внесення інформації, зазначеної у повідомленні).
У випадках, встановлених у Порядку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 р. № 681, у разі подання повідомлення через електронний кабінет внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації, зазначеної у повідомленні, та проставлення відмітки про місцезнаходження об`єкта будівництва на картографічній основі здійснюються в режимі реального часу автоматично програмними засобами Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (далі - електронна система).
Відповідно до абзаців 1 та 2 частини 1 статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 статті 6 Закону №3038-VI визначено, що до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад. Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Відповідно до абзаців 3, 5 частини 1 статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Абзацом 6 частини першої статті 41 №3038-VI визначено, що підставами для проведення позапланової перевірки є: 1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; 2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.
Відповідно до частини другої статті 41 орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 (далі Порядок №553 в редакції, чинній на момент спірних відносин).
Пунктом 7 Порядку №553 визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, а також встановлено, що підставами для проведення позапланової перевірки є ті самі підстави, що визначені абзацом 6 частини першої статті 41 №3038-VI. Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів.
Відповідно до п.16, п.17 Порядку №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.
Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (суб`єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлена цього Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14 жовтня 1994 року №208/94-ВР (далі Закон №208/94-ВР).
Згідно з ч.1, ч.2 ст.1 Закону №208/94-ВР правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб`єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 2 Закону №208/94-ВР суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками СС1), - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
При цьому ч.11 ст.2 Закону №208/94-ВР встановлено, що штраф може бути накладено на суб`єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.
Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі Закон) визначено Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995р. №244 (далі Порядок №244 в редакції, чинній на момент спірних відносин).
Так, п.п.1 п.2 Порядку №244 передбачено, що справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, як виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад. Накладати штраф від імені органів, визначених в абзацах другому-четвертому пункту 2, мають право, зокрема, керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Абзацом 1 пункту 3 Порядку №244 встановлено, що штрафи накладаються на суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - суб`єкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до п.6 Порядку №244 штраф за правопорушення може бути накладено на суб`єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. Днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного суб`єкта містобудування.
Згідно з п.8 Порядку №244 провадження у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності не може бути розпочате, а розпочате провадження підлягає закриттю в разі:
1) відсутності події і складу правопорушення у сфері містобудівної діяльності;
2) втрати чинності відповідним положенням Закону, яке передбачає відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності;
3) закінчення на момент розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності строків, передбачених Законом;
4) наявності за тим самим фактом вчиненого правопорушення щодо суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення штрафу або нескасованої постанови про закриття справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності;
5) наявності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про перебування юридичної особи у стані припинення шляхом ліквідації або про державну реєстрацію її припинення (державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця).
Пунктами 16-18 Порядку №244 визначено, що справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи. Справа може розглядатися за участю суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб. Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб`єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи. Неприбуття суб`єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи. Справа розглядається відкрито та на засадах рівності всіх учасників.
Згідно з п.19 Порядку №244 доказами у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність відповідного суб`єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені дані встановлюються на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі потреби на підставі пояснень суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, свідків, а також інших документів.
За приписами п.21 Порядку №244 посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.22 Порядку №244 за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає одну з таких постанов:
1) постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про накладення штрафу);
2) постанову про закриття справи щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про закриття справи).
Пунктом 24 Порядку №244 встановлено, що постанова про закриття справи приймається за наявності обставин, передбачених пунктом 8 цього Порядку, і складається у двох примірниках.
Згідно з п.25 Порядку №244 постанову про накладення штрафу та постанову про закриття справи відповідно до статті 5 Закону може бути оскаржено суб`єктом містобудування, щодо якого її винесено, до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження поштою або через електронний кабінет у той самий строк органу державного архітектурно-будівельного контролю, який виніс відповідну постанову.
З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що замовник будівництва має право приступити до виконання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно у разі подання таким замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт і не здійснення такого повідомлення замовником є правопорушенням у сфері містобудівної діяльності, відповідальність за яке встановлена пунктом 2 частини 2 статті 2 Закону №208/94-ВР у вигляді штрафу у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, при цьому, накладення такого штрафу має бути здійснено уповноваженою на те посадовою особою за результатами розгляду нею справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в ході розгляду якої остання, зокрема, повинна перевірити чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності та чи не закінчилися на момент розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності строки, передбачені Законом №208/94-ВР, тобто строки давності притягнення до відповідальності, які, згідно з ч.11 ст.2 Закону №208/94-ВР становлять шість місяців з дня виявлення правопорушення, але не більше трьох років з дня його вчинення.
Судом також встановлено та позивачем визнається (підтверджено представником позивача у судових засіданнях), що дійсно ТОВ Фірма «Підводспецьбуд» є замовником будівництва вищевказаного об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та розпочало і здійснило будівельні роботи з його будівництва без подання повідомлення про початок виконання таких будівельних робіт, тобто позивачем допущено порушення п.1 ч.1 ст.34, ч.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466, якими встановлено обов`язок замовника щодо подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).
При цьому, суд не погоджується з доводами позивача щодо помилкової кваліфікації відповідачем дій позивача, оскільки судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем, як замовником будівництва, було здійснено будівельні роботи з будівництва вищевказаного об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), без подання повідомлення про початок виконання таких будівельних робіт, що у розумінні пункту 2 частини 2 статті 2 Закону №208/94-ВР є правопорушенням у сфері містобудівної діяльності і саме за це правопорушення спірною постановою на позивача накладено штраф, водночас, необхідність подання такого повідомлення встановлена саме вимогами п.1 ч.1 ст.34, ч.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466, відтак, відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача.
Також суд зазначає, що оскаржуючи спірну постанову про накладення штрафу, позивач не зазначав про порушення відповідачем процедури призначення та проведення позапланової перевірки, в ході проведення якої виявлено порушення позивачем вищевказаних вимог законодавства.
Натомість, підставою для оскарження спірної постанови позивач зазначає недотримання відповідачем строків давності притягнення позивача до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, бо, за твердженням позивача, будівництво об`єкта здійснено та завершено у 2013 році, тому строк давності притягнення до відповідальності закінчився, відповідно, справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності мала бути закрита.
Надаючи оцінку наведеним доводам позивача, суд враховує таке.
Як зазначалося вище, частиною 11 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлено, що штраф може бути накладено на суб`єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.
Отже, фактично у ч.11 ст.2 Закону №208/94-ВР містяться два строкові обмеження.
Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після закінчення трьох років з дня вчинення суб`єктом містобудування правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування порушення суб`єктом містобудування встановлених законодавством правил здійснення містобудівної діяльності.
Таким чином, при виявленні факту вчинення суб`єктом містобудування правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідний суб`єкт владних повноважень має діяти в межах граничних строків, встановлених ч.11 ст.2 Закону №208/94-ВР . Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій та є підставою для закриття розпочатого провадження у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до п.п.3 п.8, п.22 та п.24 Порядку №244.
При цьому, притягуючи позивача до відповідальності за вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідач не встановив часу вчинення такого порушення.
Разом з цим, суд зазначає, що встановлення часу вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності має суттєве значення в питанні застосування до позивача відповідальності у вигляді штрафу, оскільки у розумінні приписів ч.11 ст.2 Закону №208/94-ВР такі адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після закінчення трьох років з дня вчинення суб`єктом містобудування правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Відтак, ключовим правовим питанням у цій справі є саме визначення точного часу закінчення позивачем виконання будівельних робіт (завершення будівництва), бо відповідно до ч.2 ст.34 Закону №3038-VI та п.6 Порядку №466 документи, що надають право на виконання будівельних робіт, зокрема, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), які мають бути подані до початку виконання будівельних робіт, є чинними саме до завершення будівництва, однак, ані у спірній постанові, ані в інших документах (акт, протокол), на підставі яких прийнято цю постанову, ані під час розгляду справи у суді відповідач не зазначає дату завершення позивачем будівництва та відповідних доказів не надає.
Натомість, за позицією відповідача, вчинене позивачем правопорушення у сфері містобудівної діяльності є триваючим, і це порушення триває й досі, тому строки давності притягнення до відповідальності за його вчинення не закінчилися, тим більше, що факт самочинного будівництва та неподання позивачем повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), було встановлено відповідачем під час проведення позапланової перевірки (03.11.2021р.), а сама будівля хоча й перебуває в експлуатації, однак, декларація про готовність до експлуатації цього об`єкта подана не була. На обґрунтування такої позиції відповідач посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.04.2018р. у справі №804/401/17.
Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача та вважає помилковим посилання на вищевказане рішення Верховного Суду, оскільки останнє не є релевантним до спірних правовідносин, з огляду на таке.
За приписами ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 Верховним Судом розглядалося питання наявності правових підстав для стягнення з КП «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, передбаченої ч.2 ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ та Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 15 травня 2007 року №223, а також правомірності нарахування такої пені з моменту коли у відповідача виник обов`язок по сплаті суми адміністративно-господарських санкцій до дати фактичної сплати. При цьому Верховний Суд дійшов висновку, що за своєю юридичною природою несвоєчасна сплата адміністративно-господарських санкцій - це правопорушення, яке носить триваючий характер і саме в розрізі такого правопорушення надав визначення триваючому правопорушенню, зазначивши, що це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом, тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності); триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Натомість, у справі, що розглядається, вирішується питання щодо правомірності притягнення суб`єкта містобудування до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до п.2 ч.2 ст.2 Закону №208/94-ВР та з дотриманням граничних строків, встановлених ч.11 ст.2 Закону №208/94-ВР.
Відтак, постанова Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 не містить висновків щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини у справі, що розглядається, тому висновки, викладені у цій постанові Верховного Суду, не є обов`язковими при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч5 ст.242 КАС України.
Як зазначалося вище, позивача у справі, що розглядається, притягнуто до відповідальності, передбаченої п.2 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», саме за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, щодо об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками СС1).
Отже, виходячи зі змісту об`єктивної сторони цього складу правопорушення, воно дійсно може бути триваючим, проте, лише певний проміжок часу, а саме до завершення виконання будівельних робіт, бо, як було вказано вище, відповідно до ч.2 ст.34 Закону №3038-VI та п.6 Порядку №466 документи, що надають право на виконання будівельних робіт, в тому числі і повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), є чинними саме до завершення будівництва, тобто після його завершення необхідність у подачі таких документів (зокрема, повідомлення) відпадає.
Ураховуючи наведене, суд вважає, що виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, як й експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта, не може тлумачитись як триваюче правопорушення в широкому розумінні цього поняття, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати встановлений ч.11 ст.2 Закону №208/94-ВР граничний трьох річний строк притягнення до відповідальності. Що обчислюється саме з дня вчинення суб`єктом містобудування такого правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 01.02.2022р. у справі №357/7197/17, від 21 лютого 2018 року у справі №826/5/16, від 10 квітня 2018 року у справі №826/3592/16, від 21.06.2017 року у справі №К/800/145/17.
Зважаючи на те, що у даному випадку на момент проведення перевірки спірний об`єкт вже було збудовано і він експлуатувався позивачем, про що безпосередньо вказано в акті перевірки, порушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності, на момент перевірки вже не тривало.
Натомість, відповідачем не встановлено часу (дати) завершення позивачем будівництва спірного об`єкта.
Водночас, позивачем стверджується, що будівництво спірного об`єкту завершено у 2013 році, на підтвердження чого до матеріалів справи надано відповідні докази, а саме: акти здачі-прийняття робіт, зокрема, проектних та будівельних, накладні на придбання товару, план розташування об`єкту, який вже 07 березня 2013 року було внесено до бази геопросторових даних міста, про що є відповідна відмітка, а також акт №200511, складений КП «Дніпроводоканал» ДМР 15 квітня 2014 року за результатами обстеження мереж водопостачання та водовідведення об`єкта водоспоживання.
Так, відповідно до акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000001 від 14.03.2013 року представники замовника ТОВ Фірма «Підводспецьбуд», з одного боку, та представник виконавця Приватного підприємства АБТК "Проекттехнологія", з іншого боку, склали цей акт про те, що виконавцем були проведені такі роботи (надані такі послуги) згідно рахунку № РФ-0000001 від 14.03.13 р, а саме: проектні роботи згідно дог. №1303 від 06.03.13 р. «Диспетчерская причала ООО «Подводспецстрой», расположенная по адресу г. Днепропетровск, ул. Набережная Заводская, 38а». Конструкции железобетонные. Рабочая документация.
02.12.2013р. складено та підписано акт №137 прийняття виконаних будівельних робіт (форма КБ2) за грудень 2013 року між КП «Міськсвітло» Дніпропетровської міської ради (підрядник) та ТОВ Фірма «Підводспецьбуд» (замовник) виміру супротиву заземлюючих пристроїв, електроустановок, виміру супротиву ізоляції мегомметром кабельних та інших ліній , напруга до 1 кВ, передбачених для передачі електроенергії до розподільних пристроїв, щитів, шаф і комутаторних апаратів
Згідно з актом надання послуг №5 від 28.04.2014 року представники Замовника ТОВ Фірма "ПІДВОДСПЕЦЬБУД", директор Заблудовський Микита Анатолійович, з одного боку, і представник виконавця ТОВ "ІСТОК-2003", директор Семироз Павло Петрович, з іншого боку, склали цей акт про те, що на підставі наведених документів: Договір №ДГ-0000008 від 01.04.2014 виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): розробка проектно-технічної документації по влаштуванню пристроїв блискавкозахисту на об`єкті "Будівля диспетчерської і дебаркадер" за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 39-А на загальну суму 2150,010грн.
Відповідно до акта надання послуг №6 від 28.04.2014 року представники Замовника ТОВ Фірма "ПІДВОДСПЕЦЬБУД", директор Заблудовський Микита Анатолійович, з одного боку, і представник виконавця ТОВ "ІСТОК-2003", директор Семироз Павло Петрович, з іншого боку, склали цей акт про те, що на підставі наведених документів: Договір №ДГ-0000009 від 01.04.2014 виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): роботи по влаштуванню зовнішньої системи блискавкозахисту на об`єкті "Будівля диспетчерської і дебаркадер" за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 39-А на загальну суму 2150,010грн.
Згідно з актом №200511 від 15.04.2014р. представником КП «Дніпроводоканал» проведено обстеження мереж водопостачання та водовідведення об`єкта водоспоживання.
Також в листі від 11.11.2016 року за вих.№1/ОА-1111-11/11 ТОВ Фірма «Підводспецьбуд», яким позивач звертався до Дніпропетровської обласної дражної адміністрації з приводу дооформлення договору оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 38-А, повідомлялося, що на цій земельній ділянці вже збудовано та використовується позивачем за призначенням диспетчерська причалу.
Наведені докази свідчать про те, що спірний об`єкт дійсно міг бути збудований у 2013-2014 роках, бо на початку 2014 року вже проводилися роботи по влаштуванню зовнішніх пристроїв блискавкозахисту цього об`єкта, обстеження мереж водопостачання та водовідведення цього об`єкта КП «Дніпроводоканал» тощо.
При цьому, відповідачем не спростовано та не заперечено вищевказаних тверджень позивача про завершення будівництва спірного об`єкта у 2013 році жодним чином.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність свого рішення в адміністративному судочинстві зобов`язаний саме суб`єкт владних повноважень.
Натомість у даному випадку відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами притягнення позивача до відповідальності з дотриманням встановлених законом строків давності, відтак, не доведено й правомірності оспорюваної постанови.
З огляду на вище наведене, позов підглядає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою, у сумі 2270,00грн підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення їх з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова