Справа № 520/751/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сліденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 р. Справа № 520/751/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 по справі № 520/751/23

за позовом ОСОБА_1

до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 )

про поновлення на роботі стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- прийняти рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі (військовій службі), стягнення середнього заробітку та моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн;

- стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 178 568,00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 позовну заяву повернуто позивачу. Відмовлено у визнані поважними викладених у заяві від 26.01.2023р. причин несвоєчасного звернення до суду та у поновленні пропущеного строку на звернення до суду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати. В обґрунтування зазначила про не врахування судом першої інстанції наявності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки введення в країні воєнного стану було об`єктивною підставою, яка завадила своєчасно подати позов до суду.

Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач) не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю ч.10 ст.44 КАС України (жоден із приєднаних до позову документів не скріплений власноручним підписом заявника або представника заявника); невідповідністю п.4 ч.5 ст.160 та п.5 ч.5 ст.160 КАС України ( позов не містить вимог про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень про звільнення заявника з військової служби, проте в позові заявник стверджує саме про незаконність звільнення); невідповідністю п.4 ч.5 ст.160 та п.5 ч.5 ст.160 КАС України (вимога про поновлення на роботі (військовій службі) не містить викладення обставин прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про припинення проходження заявником публічної військової служби та реквізитів рішення суб`єкта владних повноважень про звільнення заявника з військової служби, зазначення доказів, котрі підтверджують вказані обставини); невідповідністю п.4 ч.5 ст.160 та п.5 ч.5 ст.160 КАС України (вимога про стягнення коштів за час вимушеного прогулу не містить ані викладення обставин припинення проходження заявником публічної військової служби унаслідок звільнення, ані викладення реквізитів рішення суб`єкта владних повноважень про звільнення заявника з військової служби, зазначення доказів, котрі підтверджують вказані обставини); невідповідністю ч.1 ст.123 та ч.6 ст.161 КАС України (позов подано із пропуском визначеного ч.5 ст.122 КАС України строку на звернення до суду без заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду). Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали до суду надійшла уточнена заява позивача разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив з того, що позивач у встановлений строк не усунув недоліки позовної заяви щодо відповідності позову п.4 ч.5 ст.160 та п.5 ч.5 ст.160 КАС України; поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо строків звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатися".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що працювала на посаді інструктора-дезінфектора інфекційного відділення військової частини НОМЕР_1 . З 28.02.2022 по 19.03.2022 року перебувала у відпустці. 06.03.2022 виїхала за межі України, де перебуває по теперішній час, з метою забезпечення догляду та лікування дитини. Під час перебування за кордоном дізналася про звільнення у зв`язку з відсутністю на службі. З наказом про звільнення ознайомлена не була. На адвокатський запит представника позивача відповідач повідомив, що ОСОБА_2 було звільнено у зв`язку з самовільним залишенням військової служби (не повернення з відпустки).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач була обізнана про закінчення своєї відпустки 19.03.2022 та про обов`язок виходу на службу 20.03.2022.

За правовою допомогою позивач звернулася у квітні 2022 року, про що свідчить договір про надання правової допомоги.

В подальшому представником позивача було направлено відповідачу адвокатський запит, за результатом розгляду якого відповідачем у серпні 2022 року надано відповідь щодо проходження заявником військової служби.

При цьому, з даним позовом до суду позивач звернулася лише 10.01.2023 року, тобто з пропуском встановленого ч.5 ст.122 КАС України строку.

Щодо доводів апелянта про те, що воєнний стан є об`єктивною причиною, яка завадила звернутися до суду у законодавчо встановлений строк, колегія суддів зазначає наступне.

Введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

При оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.01.2023 по справі № 640/3489/21 у подібних правовідносинах в частині застосування процесуальних строків.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не зазначено обставин та поважних причин, які об`єктивно перешкоджали заявникові реалізувати своє право на звернення до суду у межах визначеного процесуального строку, також не надано відповідних доказів.

Інших доказів поважності причин пропуску строку звернення із даним позовом до адміністративного суду позивачем не надано.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду із адміністративним позовом 10.01.2023, обізнаність позивача про існування спірного наказу, місячний строк звернення до адміністративного суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строків, визначених ст. 122 КАС України, при зверненні до суду із даним позовом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви заявнику.

Доводи апелянта не знайшли своє обґрунтоване підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Щодо твердження суду першої інстанції про невідповідність позовної заяви вимогам п.п. 4, 5 ч.5 ст.160 КАС України, колегія суддів вважає його необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Із матеріалів справи встановлено, що в позовній заяві та уточненому позові ОСОБА_2 не зазначено яке саме рішення та якого суб`єкта владних повноважень нею оскаржується, дата його прийняття, номер, обґрунтування його незаконності. Також позивачем не зазначено дату звільнення її з військової служби.

Разом з тим, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що не має можливості зазначити реквізити оскаржуваного рішення, оскільки не отримувала наказ про звільнення, а у відповідь на адвокатський запит відповідачем повідомлено про знищення матеріалів особової справи та службової картки позивача. При цьому позивач просила витребувати у відповідача наказ про звільнення та документи щодо нарахування заробітної плати.

За таких обставин колегія суддів вважає помилковим твердження суду першої інстанції про не дотримання позивачем вимог п.п. 4, 5 ч.5 ст.160 КАС України, проте зазначене не впливає на правильність висновків суду про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 312, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 по справі № 520/751/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий