Справа № 420/4169/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4169/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №96 від 09.12.2022 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах такі періоди: - Служба у Збройних силах СРСР (2 роки); період роботи з 18.05.2009 року по теперішній час в ТОВ «Агропрайм-Холдінг» трактористом машиністом сільськогосподарського відділення «Жовтневе» (9 років 3 місяця 15 днів).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.12.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 09.12.2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю належним чином підтвердженого пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До страхового стажу не зараховано періоди проходження військової служби згідно військового білету НОМЕР_1 від 09.04.1984, оскільки відсутня дата призову до військової служби. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 18.05.2009 року по теперішній час згідно довідки від 15.08.2022р. №747, оскільки довідка не відповідає Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.199 року №637.

Ухвалою від 06.03.2023 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №ЕП/8389/23 від 14.03.2023 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що за результатами перевірки наданих документів рішенням №96 від 09.12.2022 відмовлено ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 розділу XIV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як трактористу-машиністу, у зв`язку з відсутністю належним чином підтвердженого пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Страховий стаж ОСОБА_1 для призначення пенсії за наданими документами складає 33 роки 09 місяців 17 днів, пільговий стаж в якості тракториста-машиніста лише 16 років 05 місяців 04 дні. До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_1 від 09.04.1984, оскільки в ньому не зазначено дату призову до військової служби. Крім того, надана позивачем довідка від 15.08.2022 №747 не може підтверджувати пільговий характер праці, оскільки не відповідає вимогам додатку №5 до Порядку №637 ( відсутнє посилання на п. 3 ст. 114 Закону №1058 та не містить усіх необхідних підписів посадових осіб). Заробітна плата складається з окладу, відповідні доплати за роботи в особливих умовах відсутні, крім того, назва професії не відповідає умовам визначеним нормою ст. 114 Закону №1058. За таких умов, виключається безпосередня зайнятість позивача в виробництві сільськогосподарської продукції за спірний період.

На думку представника відповідача, зобов`язання ГУ ПФУ призначити пенсію є втручанням в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

20.03.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.12.2022 року звернувся до Головного управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 розділу XIV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

09.12.2022 року ГУ ПФУ прийнято рішення №96, яким заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 розділу XIV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як трактористу-машиністу, у зв`язку з відсутністю належним чином підтвердженого стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Страховий стаж ОСОБА_1 для призначення пенсії за наданими документами складає 33 роки 09 місяців 17 днів, пільговий стаж в якості тракториста-машиніста 16 років 05 місяців 04 дні.

Згідно з оскаржуваним рішенням за доданими позивачем документами до стажу не зараховано:

- до страхового стажу на зараховано періоди проходження військової служби згідно військового білету НОМЕР_1 від 09.04.1984, оскільки відсутня дата призову до військової служби;

- до пільгового стажу не зараховано період роботи з 18.05.2009 року по теперішній час згідно довідки від 15.08.2022р. №747, оскільки довідка не відповідає Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.199 року №637.

Позивач, вважаючи рішення №96 від 09.12.2022 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11. 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України №1058-IV.

Частиною 3 ст. 4 Закону України №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктами «в» та «д» частини третьої вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також: в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пунктах 3, 6 та 8 Порядку № 637.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі також - Порядок № 22-1) встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Таким чином, якщо поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів було не достатньо, то пенсійний орган був зобов`язаний повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково. Окрім цього відповідач не був позбавлений права у разі наявності в нього сумнівів в достовірності чи повноті записів в трудовій книжці позивача звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, умов атестації робочого місця, провести відповідні зустрічні звірки тощо.

В цьому випадку пенсійний орган не надав суду доказів вчинення таких дій.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду проходження строкової служби в лавах Радянської Армії через відсутність у військовому квитку НОМЕР_1 дати призову до військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту «в» абзацу 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

На період проходження позивачем військової служби діяло "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590.

Пунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

Згідно військового білета НОМЕР_1 у період з квітня 1984 року по 26 травня 1986 року позивач проходив військову службу у рядах Радянської армії (а.с.27).

Судом встановлено, що у військовому білеті відсутня дата призову на військову службу, а лише зазначено, що на військову службу направлений у квітні 1984 року.

Крім того, Ізмаїльським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки надані до суду документи щодо проходження строкової військової служби ОСОБА_1 , а саме: копію алфавітної книги призовників 1966 р.н., перебуваючих на обліку в Ізмаїльському ОМВК Одеської області (нині Ізмаїльський РТЦК та СП) та копію облікової картки військовозобов`язаного ОСОБА_1 .

На підставі наданих доказів, судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу з квітня 1984 року по 26 травня 1986 року.

Однак, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Тому позивач має право на зарахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Однак, згідно розрахунку стажу роботи позивача, цей період органом пенсійного фонду не був зарахований до його загального страхового стажу.

У відзиві на позов відповідач щодо зарахування періоду проходження військової служби до загального стажу роботи позивача не заперечував.

Отже, період проходження строкової військової служби підлягає зарахуванню позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи з 18.05.2009 року по теперішній час в ТОВ «Агропрайм-Холдінг» трактористом-машиністом сільськогосподарського відділення «Жовтневе» (9 років 3 місяця 15 днів), суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу наведених норм вбачається, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у відповідному Списку, що підтверджується записами в трудовій книжці, а в разі відсутності в трудовій книжці відповідних відомостей, подається уточнююча довідка

Як підтверджено матеріалами справи, відповідачем, відповідно змісту оскаржуваного рішення, під час обчислення пенсії до пільгового стажу не зараховано період роботи з 18.05.2009 року по теперішній час згідно довідки від 15.08.2022р. №747, оскільки довідка не відповідає Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів в ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.199 року №637.

ТОВ «Агропропрайм Холдинг» надана довідка №747 від 15.08.2022 року про те, що ОСОБА_1 дійсно працював в ТОВ «Агропрайм Холдинг» повний робочий день з 18.05.2009 p. (наказ №51-К від 18.05.2009р) по 01.12.2009 р. (наказ № 147-К від 01.12.2009р.); з 22.04.2010p. (наказ №42-К від 22.04.2010р.) по 01.12.2010р. (наказ № 130-К від 01.12.2010р.); з 21.09.2011р. (наказ № 153-К від 21.09.2011р.) по 14.01.2013р. (наказ № 05-К від 10.01.2013р.); з 29.03.2013p. (наказ № 32-К від 29.03.2013р.) по 12.11.2013р. (наказ № 133-К від 12.11.2013p.); з 24.03.2014p. (наказ № 40/7-К від 24.03.2014р.) по 10.11.2014р. (наказ № 125-К від 10.11.2014р.) з 27.01.2015p. (наказ № 10-Квід 27.01.2015р.) по 31.01.2015р. (наказ № 13-К від 31.01.2015р.) з 01.04.2015р. (наказ №40-К від 01.04.2015р.) по 27.11.2015р. (наказ №134/1- К від 27.11.2015р.); з 23.03.2016р. (наказ №31-К від 22.03.2016р.) по 12.12.2016p. (наказ№ 144-К від 12.12.2016р.); з 13.02.2017p. (наказ №21-К від 10.02.2017р.) по 17.02.2017р. (наказ № 23-К від 17.02.2017р.); з 27.03.2017р. (наказ № 37/2-К від 24.03.2017р.) по 14.11.2017р. (наказ № 137-К від 14.11.2017р.); з 02.04.2018р. (наказ №26-К від 29.03.2018р.) по 04.12.2018р. (наказ № 128-К від 04.12.2018р.); з 25.03.2019p. (наказ № 42-К від 22.03.2.019р. по 23.12.2019р. (наказ № 202-К від 23.12.2019р.); з 19.06.2020p. (наказ № 94-К від 18.06.2020р.) по 11.02.2021р. (наказ № 43-к/тр від 05.02.2021р.); з 23.03.2021р. (наказ № 133-к/тр від 22.03.2021 р.) по 31.01.2022р. (наказ N9 29-к/тр від 25.01.2022.р); з 25.03.2022p. (наказ №156-к/тр від 24.03.2022p.) по цей час, трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва дільниці (сільськогосподарська) "Вікторія" і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного робочого дня в рослинництві.

Суд вважає протиправним не зарахування вказаного періоду роботи позивача до пільгового стажу роботи, оскільки відповідні записи містяться у трудовій книжці і не потребують підтвердження довідкою, а також, працівник не може нести відповідальності за допущені описки роботодавцем при виготовленні відповідних документів.

Доводи відповідача щодо не можливості зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 18.05.2009 року по теперішній час згідно довідки від 15.08.2022р. №747 з підстав того, що вони оформлені не у відповідності вимогам додатку №5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 та містять певні недоліки чи розбіжності в оформлені не спростовує того факту, що позивач не займав такі посади, що відносяться до пільгового стажу.

Крім того, позивачем до позовної заяви долучено оновлену довідку №111/05-14 від 20.03.2023 року, у відповідності до додатку №5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

З огляду на зазначене, суд вважає, що правові підстави для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до пільгового стажу відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №96 від 09.12.2022 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.12.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах такі періоди: - Служба у Збройних силах СРСР (2 роки); період роботи з 18.05.2009 року по теперішній час в ТОВ «Агропрайм-Холдінг» трактористом машиністом сільськогосподарського відділення «Жовтневе».

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №96 від 09.12.2022 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.12.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах такі періоди: - Служба у Збройних силах СРСР (2 роки); період роботи з 18.05.2009 року по теперішній час в ТОВ «Агропрайм-Холдінг» трактористом машиністом сільськогосподарського відділення «Жовтневе».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; код ЄДРПОУ 20987385) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.