Справа № 127/788/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/788/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романюк Л.Ф.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

23 травня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Манзій В.М.,

представника відповідача: Савчук Т.М.

представника третьої особи: Кулика Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, третя особа на стороні відповідача - КП "Муніципальна варта" ВМР про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство "МУНІЦИПАЛЬНА ВАРТА" Вінницької міської ради, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №453 від 30 грудня 2022 року, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.152 КУпАП, за порушення п.п.6.9.4.(3) та 7.1.3. «Правил благоустрою території Вінницької міської територіальної громади», затверджених рішенням Вінницької міської ради від 22 травня 2020 року № 2254, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Рішенням Вінницького міського суд Вінницької області від 10 березня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд відмовити у її задоволенні, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.11.2022 року серії МВ №000115 головним інспектором КП «Муніципальна варта» ВМР Білоусом О.М. зафіксовано вчинення ОСОБА_1 порушення вимог п. п. 7.1.3, 6.9.4(3)Правил, а саме «22.11.2022 року виявлено факт несвоєчасного прибирання снігу та льоду на прилеглих територіях до багатоквартирних будинків за наступними адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с.10).

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради № 453 від 30.12.2022 року встановлено, що директор ОСОБА_1 22.11.2022 року у АДРЕСА_3 несвоєчасно очистив від снігу і льоду прилеглі, прибудинкові території до багатоквартирних будинків, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП порушення правил благоустрою території населеного пункту, а саме: п. 6.9.4(3), 7.1.3 «Правил благоустрою території Вінницької міської територіальної громади» і посягнув на встановлений громадський порядок. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с.11).

Вважаючи постанову №453 від 30.12.2022 року, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП України, протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП України, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду за результатом апеляційного розгляду справи погоджується з висновками суду першої інстанції.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" 2807-IV від 06.09.2005 (далі - Закон № 2807-IV) встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства, Рада міністрів самоврядування Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону № 2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно із частиною 1 статті 34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Статтею 12 Закону №2807-IV передбачено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

До об`єктів благоустрою населених пунктів відповідно до статті 13 зазначеного Закону належать: 1) території загального користування: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам`ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози , проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів згідно із статтею 17 Закону №2807-IV зобов`язані, зокрема, утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту, прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

Відповідно до ч. 1 ст.34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Рішенням Вінницької міської ради від 22 травня 2020 року № 2254 затверджено «Правила благоустрою території Вінницької міської територіальної громади», які є нормативно-правовим актом, яким установлюються вимоги щодо благоустрою Вінницької міської територіальної громади.

Пунктом 6.9.4. (3) Правил передбачено, що балансоутримувачі або особи, які утримують відповідні території, закріплені за ними відповідно до договору або визначені цими Правилами зобов`язані своєчасно очищати від снігу та льоду відповідні території.

З п. 7.1.3. Правил встановлено, що покриття дворів, тротуарів, велосипедних доріжок, проїжджої частини, територій, прилеглих до будівель громадської забудови, прибудинкової території, території спеціального використання, розподіл якої здійснюється на підставі землевпорядної документації, у тому числі до будівель та територій, що утримуються ОСББ на відстані 20 метрів від межі відведеної земельної ділянки та до проїзної частини вулиці покладається на балансоутримувача будівель, ОСББ, управляючі компанії, які згідно договору, надають послуги по утриманню відповідних територій.

Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №213 від 07.07.2008 затверджено Методичні рекомендації з прибирання території об`єктів благоустрою населених пунктів (далі - Методичні рекомендації), які спрямовані на організацію належного прибирання територій усіх об`єктів благоустрою населених пунктів, зокрема, зимового прибирання з урахуванням ступеня важливості, черговості виконання робіт та погодних показників.

Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1-2 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема: адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 152 цього Кодексу.

Крім того, згідно з ч.2 ст.5 КУпАП сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Отже, адміністративні комісії при виконавчих комітетах міських рад здійснюють розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема щодо притягнення до відповідальності за ст.152 КУпАП.

Водночас, статтею 245 КУпАП України встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано фотознімки прибудинкової території (а.с.11).

Водночас, колегія суддів вважає, що долучені до матеріалів справи фотознімки, на які відповідач посилається, як на доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, не містять інформації про адресу зафіксованого на ньому будинку та відповідної прилеглої території, а тому не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 порушення встановлених правил благоустрою, що полягає у несвоєчасному очищенні від снігу і льоду прилеглих, прибудинкових територій до багатоквартирних будинків, у АДРЕСА_3 .

Об`єктивною стороною правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності, є незабезпечення своєчасного очищення від снігу і льоду прибудинкової території за адресою АДРЕСА_3 .

Однак, дослідивши подані відповідачем докази, зокрема, фотознімки, колегія суддів встановила, що вони не підтверджують ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, оскільки не містять інформації про дату, час доби, місце фотофіксації, що має значення для встановлення обставин недотримання Методичних рекомендацій щодо прибирання території об`єктів благоустрою в зимовий час та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке відображено в постанові №453 від 30 грудня 2022 року.

Оцінюючи посилання відповідача на те, що вчинення позивачем правопорушення підтверджується показами свідка, колегія суддів враховує, що не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Свідок вчинення правопорушення ОСОБА_2 є головним інспектором КП «Муніципальна Варта», який в цей час фіксував та складав інший протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 № 000199 від 22.11.2022 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.12).

Колегія суддів також враховує, що згідно з ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Виходячи з аналізу вищевказаної правової норми за вчинення кожного адміністративного правопорушення має бути складено окремий протокол.

При цьому, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії МВ №00115 встановлено порушення вимог п.6.9.4 (3) та 7.1.3 Правил благоустрою Вінницької міської територіальної громади за різними адресами: вул. Академіка Янгеля, буд.20,30,47,46,65,67, та вул. Захисників неба,2 в м. Вінниці.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч.1 ст.254 КУпАП, складено лише один протокол про адміністративне правопорушення серії МВ №00115 відразу на сім різних адрес, з ознаками порушення вимог п.6.9.4 (3) та 7.1.3 Правил благоустрою Вінницької міської територіальної.

Враховуючи встановлені у справі обставини та надані докази, колегія суддів вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, не підтверджено належними, достатніми та допустимим доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.