Справа № 520/8470/22
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 р. №520/8470/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.;

за участю секретаря судового засідання - Літвіщенко Д.О.;

представника позивача, Зливки К.О.;

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородського Едуарда Олексійовича (вул. Центральна, буд. 9а, смт. Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область, 63601) в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації (вул. Сумська, буд. 64, м. Харків, 61000) до Великобурлуцької селищної ради (вул. Центральна, буд. 40, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область, 62602), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Великобурлуцька селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області (вул. Центральна, 9, Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область, 62600) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородський Едуард Олексійович, в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Великобурлуцької селищної ради та зобов`язати Великобурлуцьку селищну раду відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» площею 2042,6 га, який знаходиться на території Великобурлуцької селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, та закріплення його меж в натурі (на місцевості) шляхом розроблення та затвердження землевпорядної документації щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що Куп?янською окружною прокуратурою в ході моніторингу стану використання земель на території Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району виявлено факт порушення законодавства в сфері охорони об?єктів природно-заповідного фонду. Встановлено, що рішенням XII сесії ХХ скликання Харківської обласної ради від 27.06.2000 з метою подальшого розширення мережі територій та об?єктів природно-заповідного фонду, забезпечення належної охорони зникаючих природних середовищ існування об?єктів генофонду рослинного та тваринного світу, поліпшення умов для задоволення рекреаційних потреб населення оголошено як регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Великобурлуцький степ» загальною площею 2042,6 га на території колишнього Великобурлуцького району Харківської області без вилучення земельних ділянок із землекористування. Упродовж 2021 року з моменту створення регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» його межі не встановлено в натурі (на місцевості), що свідчить про бездіяльність землевласників та землекористувачів. Великобурлуцькою селищною радою упродовж тривалого часу не вжито заходів щодо винесення меж регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» та не закріплено його межі в натурі (на місцевості), що в свою чергу унеможливлює його належне використання та зберігання, існування ймовірності використання земель не за цільовим призначенням, невнесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, з метою захисту та відновлення порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об?єкта природно-заповідного фонду, тому прокурором подано даний адміністративний позов.

17.10.2022 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

20.12.2022 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

15.02.2023 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Великобурлуцьку селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області.

Представником Харківської обласної військової адміністрації надано пояснення, відповідно до яких зазначено, що зі змісту вищезазначених норм вбачається, що саме на органи місцевого самоврядування, в даному випадку на Великобурлуцьку селищну раду, покладено обов?язок із вчинення дій щодо винесення меж території регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Великобурлуцький стел» та закріплення їх в натурі (на місцевості), оскільки відсутність встановлених меж в натурі фактично унеможливить збереження території відповідного об?єкту.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи заявленого позову, просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача та третьої особи до судового засідання не прибули, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Як встановлено судовим розглядом, рішенням ХII сесії ХХІІІ скликання Харківської обласної ради від 27.06.2000 з метою подальшого розширення мережі територій та об?єктів природно-заповідного фонду, забезпечення належної охорони зникаючих природних середовищ існування об?єктів генофонду рослинного та тваринного світу, поліпшення умов для задоволення рекреаційних потреб населення оголошено без вилучення земельних ділянок за згодою землевласників та землекористувачів території та об?єкти природно-заповідного фонду місцевого значення згідно з додатками 1-2, змінено категорію комплексного заказника місцевого значення «Печенізький» на ландшафтний та розширити його територію за рахунок 4,8 га земель АТ Еко-Агрофірми «Фауна» до загальної площі 349,8 га згідно з додатком 3 (а.с. 24-25).

Відповідно до рішення Х сесії ХХІІІ скликання Великобурлуцької районної ради Харківської області від 07.04.2000 року вирішено дати згоду на створення регіонального ландшафтного парку місцевого значення "Великобурлуцький степ" загальною площею 2042,6 га на теригорії СВК"Катеринівський" (590,5 га), ДГ "Червона хвиля" (192,8 га), СВК "Шитувате" (77,0 га) КУп. ДГ (399,47 га), ПСП "Малинівка (403,5 га), ПСП "Маяк" (219 га), ПОСП "Нива" (160,0 га) без вилучення із землекористування (а.с. 27).

Відповідно до п. 2.1. Положення про регіональний ландшафтний парк «Великобурлуцький степ», вказаний об?єкт природно-заповідного фонду створений з метою збереження в природному стані лісостепових ландшафтів Східноєвропейської провінції.

Відповідно до п. 1.2. Положення землекористувачами є ТОВ «Катеринівка» (590,5 га), ДГ «Червона хвиля» (192,9 га), ПСП «Малинівка» (403,8 га), ПСП «Маяк» (137,9 га), ПСП «Нива» (160,0 га), Кут`янський держлісгосп (399,4 га), землевласниками - Великобурлуцька селищна рада (землі резервного фонду 81,1 га), Шипуватська сільська рада (землі запасу 77,0 га), які несуть повну відповідальність за належне утримання території РЛП та додержання встановленого режиму його охорони та збереження згідно зі ст. ст. 23, 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (а.с.42-44).

В подальшому, Державним управлінням екології та природних ресурсів в Харківській області оформлено охоронні зобов?язання землевласникам та землекористувачам на частини регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ», а саме ТОВ «Катеринівка» на площу 590,5 га, ДП ДГ «Червона хвиля» на площу 192,9 га, ПСП «Малинівка» на площу 403,8 га, ПСП «Маяк» на площу 137,9 га, ПСП «Нива» на площу 160,0 га, ДП «Куп?янське лісове господарство» на площу 399,4 га, Великобурлуцькій селищній раді на площу 81,1 га, Шипуватській сільській раді на площу 77,0 га. (а.с. 49-56)

Згідно вказаних охоронних зобов`язань землевласники тa землекористувачі прийняли під охорону вищезазначений заповідний об?єкт і зобов?язалися зберігати його та дотримувались екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного об?єкта в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали.

Крім цього, вказаними охоронним зобов?язаннями заборонено знищення видового складу рослин, розорювання земель, будівництво, самочинна зміна меж, зміна охоронного режиму, забруднення території, розведення вогнищ.

Однак Великобурлуцькою селищною радою упродовж тривалого часу не вжито заходів щодо винесення меж регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» та не закріплено його межі в натурі (на місцевості), що в свою чергу унеможливлює його належне використання та зберігання, існування ймовірності використання земель не за цільовим призначенням, невнесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, з метою захисту та відновлення порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об?єкта природно-заповідного фонду, тому прокурором подано даний адміністративний позов.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Приписами статті 43 Земельного кодексу України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність,

Згідно зі статтею 44 Земельного кодексу України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

При цьому, за правилами статті 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначені Законом України "Про природно-заповідний фонд України" від 16 червня 1992 року № 2456-XII (далі Закон № 2456-XII).

Відповідно до частини першої та четвертої статті 7 вказаного Закону землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Приписи частини п`ятої статті 38 Закону № 2456-XII визначають, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Частинами третьою та п`ятою статті 53 вказаного Закону передбачено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання. При цьому, межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону № 2456-XII органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Великобурлуцька селищна рада є розпорядком усіх земель, які знаходяться на її території, окрім земель приватної та державної власності.

Відповідно до пункту «в» частини 2 статті 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно з п.п. 3 п. «а» ч.1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закону) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів про оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу.

Приписами п.п. 1 п «б» ч. 1 ст. 33 вказаного Закону виконавчим органам сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, по здійсненню контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Згідно з п.п. 9 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження з організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Закон України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року № 858-IV (далі Закон № 858-IV) визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Абзацом 2 статті 4 Закону № 858-IV встановлено, що суб`єктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Приписами статті 19 вказаного Закону визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать:

а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності;

б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою;

в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності;

г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;

ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до п. «в» ч.2 ст.25 Закону № 858-IV одним з видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Згідно з ч. 1 ст.26 Закону № 858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Відповідно до ч.9 ст.47 вказаного Закону, рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Судом встановлено, що Рішенням Харківської обласної ради ХІІ сесії ХХІІІ скликання від 27.06.2000 року вирішено оголосити без вилучення земельних ділянок за згодою землевласників та землекористувачів території та об`єкти природно-заповідного фонду місцевого значення, зокрема, регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Великобурлуцький степ».

Відповідно до пункту 1.1. Положення про регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Великобурлуцький степ», затвердженого начальником державного управління екології та природних ресурсів в Харківській області І.В. Капусником 22.11.2001 року, Регіональний ландшафтний парк «Великобурлуцький степ» оголошений на території Великобурлуцького району Харківської області на загальній площі 2042,6 га, що включаються до його складу без вилучення із землекористування.

Пунктом 1.2. вказаного Положення передбачено, зокрема, що на землевласника Регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» - Великобурлуцьку селищну раду покладено відповідальність за належне утримання території парку та додержання встановленого режиму його охорони та збереження згідно зі ст.ст. 23, 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Отже, до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, питання щодо замовлення проектів землеустрою, організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Разом з тим, жодним нормативним актом не передбачено обов`язку органу місцевого самоврядування забезпечити розробку проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Суд вказує, що предметом розгляду даної справи є бездіяльність відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.06.2017 р. у справі 800/490/15, від 11.08.2020 р. у справі № 320/5970/17 та від 07.07.2021 р. у справі № 9901/345/20, протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце в тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний.

Отже, земельним законодавством не встановлено обов`язку Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області здійснити дії з розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення на регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Великобурлуцький степ» для встановлення його меж в натурі (на місцевості).

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права. Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородського Едуарда Олексійовича (вул. Центральна, буд. 9а, смт. Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область, 63601) в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації (вул. Сумська, буд. 64, м. Харків, 61000) до Великобурлуцької селищної ради (вул. Центральна, буд. 40, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область, 62602), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Великобурлуцька селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області (вул. Центральна, 9, Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область, 62600) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст судового рішення складено та підписано 23 травня 2023 року.

Суддя Бідонько А.В.