Справа № 260/6716/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 травня 2023 року

м. Київ

справа №260/6716/21

адміністративне провадження № Зв/990/43/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В.Е.

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Морозенко С.П.

представника відповідачів - Бублієва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 21 лютого 2023 року

у справі №260/6716/21

за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі та стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В :

І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської обласної прокуратури (далі - відповідач -1), Офісу Генерального прокурора (далі відповідач - 2), П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (відповідач - 3), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 228 від 13 вересня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації";

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Закарпатської обласної прокуратури № 603-к від 21 жовтня 2021 року, яким позивача звільнено з посади прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області та органів Закарпатської обласної прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 22 жовтня 2021 року;

- поновити на посаді прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської обласної прокуратури з 22 жовтня 2021 року;

- визнати протиправною бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати йому вихідної допомоги при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку;

- стягнути із Закарпатської обласної прокуратури на його користь вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 7438,20 грн.;

- стягнути із Закарпатської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 22 жовтня 2021 року по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі.

В обґрунтування позову позивач вказує, що наказом керівника Закарпатської обласної прокуратури № 603к від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора Ужгородської місцевої прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ (далі - Закон № 113-ІХ) з 22 жовтня 2021 року. Підставою такого звільнення стало рішення П`ятнадцятої кадрової комісії № 228 від 13 вересня 2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації», згідно з яким за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки позивач набрав 89 балів, що є менше прохідного балу (93) для успішного складання іспиту, встановленого наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора від 07 жовтня 2020 року № 474 «Про встановлення прохідного бала для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), а також оприлюднення зразка тестових питань (завдань) та правил складання іспиту» (далі - Наказ № 474), не допускається до етапу проходження співбесіди та припиняє участь в атестації, у зв`язку із цим прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію.

Позивач зазначає, що під час проходження тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки почав відбуватися збій у роботі комп`ютерної техніки, який полягав в тому, що комп`ютер працював з тривалими затримками завантаження файлів запитань, як у вербальному так і в абстрактно-логічному блоці, внаслідок чого скорочувався час для надання відповідей на запитання, також була затримка у функціонуванні комп`ютерної мишки (залипання її клавіші), що не давало змогу правильно та вчасно відповісти на запитання. Крім того, під час іспиту позивач знаходився в хворобливому стані, що підтверджується лиском непрацездатності. Як стверджує позивач, з цього приводу він неодноразово звертався до працівника організації атестації, однак той нічого зрозумілого не міг пояснити і постійно повторював, що не зважайте на ці недоліки, працюйте. При цьому як поводитися в даній ситуації, коли відбувались комп`ютерні збої, не роз`яснили, що підтверджується протоколом № 12 засіданні першої кадрової комісії від 20 листопада 2020 року.

Після цього позивач подав заяву про надання можливості повторно здати анонімне тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки у зв`язку із некоректною роботою (технічними несправностями) системи тестування.

Враховуючи наведене, 20 листопада 2020 року на засіданні Першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято протокол № 12, яким причини, що послугували неуспішному проходженню другого етапу тестування, визнано поважними, тобто тими, які істотно вплинули на перебіг складання іспиту, та позивача виключено зі списку осіб, які 04 листопада 2020 року не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, та яким призначено нову дату тестування без її визначення.

Однак, 13 вересня 2021 року П`ятнадцята кадрова комісія прийняла рішення № 228, згідно з яким позивача не було допущено до етапу проходження співбесіди та припинено його участь в атестації.

Позивач указує, що фактично рішенням Першої кадрової комісії від 20 листопада 2020 року констатовано, шо іспит не відбувся з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора, проте 13 вересня 2021 року П`ятнадцята кадрова комісія прийняла протиправне та немотивоване рішення № 228 «Про неуспішне проходження прокурором атестації».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року за № 228 "Про неуспішне проходження прокурором атестації". Визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської обласної прокуратури від 21 жовтня 2021 року № 603к. Поновлено позивача на займаній на час звільнення посаді прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області, з 23 жовтня 2021 року. Стягнуто із Закарпатської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 жовтня 2021 року по 17 травня 2022 року, в розмірі 53183,13 грн., з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи спірне рішення кадрової комісії, суди попередніх інстанцій зазначили, що Закон № 113-ІХ, Порядок №221 та Порядок №233 не наділяють кадрову комісію повноваженнями за тими ж самими обставинами ревізувати (переглядати) власне рішення або рішення попередньої кадрової комісії щодо призначення прокурору нового часу (дати) складання відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди, як і не передбачають вчинення кадровою комісією повторно дій щодо визначення підстав для призначення нового часу (дати) складання іспиту чи проведення співбесіди, як не передбачають і права комісії або дій по вирішенню питання, чи включати до графіку складання іспитів прокурора, щодо якого вже прийнято рішення про призначення йому нової дати складання іспиту.

За мотивами судів попередніх інстанцій єдиним можливим правомірним варіантом дій П`ятнадцятої кадрової комісії було прийняття рішення про включення позивача (на підставі рішення Першої кадрової комісії, яке оформлене протоколом № 12 від 20 листопада 2020 року) до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Проте, за висновком судів попередніх інстанцій, П`ятнадцята кадрова комісія, не зважаючи на чинне рішення Першої кадрової комісії, оформлене протоколом № 12 від 20 листопада 2020 року, безпідставно не прийняла рішення про включення позивача до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, а в подальшому - рішення про неуспішне проходження позивачем атестації, що порушує принцип правової визначеності.

Ураховуючи протиправність рішення П`ятнадцятої кадрової комісії № 228 від 13 вересня 2021 року, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Закарпатської обласної прокуратури від 21 жовтня 2021 року № 603 к «Про звільнення позивача з посади прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області та органів Закарпатської обласної прокуратури», а також поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки після скасування рішення П`ятнадцятої кадрової комісії № 228 від 13 вересня 2021 року про неуспішне проходження позивачем атестації перестала існувати обставина, яка стала підставою для звільнення позивача з посади.

Верховний Суд постановою від 21 лютого 2023 року скасував рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року та ухвалив нове рішення, яким відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі та стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні позову, Верховний Суд погодився з мотивами викладеними у рішенні атестаційної комісії, яка правильно застосувала чинні норми права до встановлених фактів, з урахуванням пояснень позивача, не допускаючи свавільного використання своїх дискреційних повноважень. При цьому зазначив, що суди попередніх інстанцій надаючи оцінку оскаржуваному рішенню комісії дійшли помилкових висновків щодо його невмотивованості та необґрунтованості. Відтак, за наявності відповідного рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позивачем атестації та, зважаючи на те, що підпунктом 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX прямо передбачено звільнення прокурорів та слідчих органів прокуратури, яке пов`язане, зокрема, з наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, а тому оскаржуваний наказ про звільнення позивача із займаної посади та органів прокуратури виданий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування задоволенню не підлягають.

ІІ. ПРОВАДЖЕННЯ ЗА ВИКЛЮЧНИМИ ОБСТАВИНАМИ

06 квітня 2023 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 21 лютого 2023 року на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заява обґрунтована тим, що Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року (надалі - рішення № 1-р(ІІ)/2023) визнано неконституційним пункт 6 розділу 2 «Прикінцеві І перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX від 19 вересня 2019 року.

Згідно вказаного п. 6: «З дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Позивач зазначає, що він був звільнений з посади прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області та органів прокуратури Закарпатської області на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" з 22 жовтня 2021 року.

Ураховуючи те, що положення Закону №113-ІХ, на підставі якого позивач був персонально попереджений про звільнення визнано неконституційним, він уважає, що отримав право на звернення з даною заявою про перегляд постанови Верховного суду від 21 лютого 2023 року по справі №260/6716/21, у зв`язку з виключними обставинами.

Позивач зазначає, що попередження його про звільнення було незаконним та суперечить Конституції України.

З уваги на Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року і викладені в ньому мотиви, ОСОБА_1 просить переглянути постанову Верховного Суду від 21 лютого 2023 року у справі №260/6716/21 за виключними обставинами, відтак скасувати цю постанову суду касаційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні касаційних скарг Офісу Генерального прокурора та Закарпатської обласної прокуратури та залишити в силі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року.

Ухвалою від 10 квітня 2023 року Верховний Суд відкрив провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 21 лютого 2023 року.

ІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Положеннями частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною шостою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Заявник визначає підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення наявність виключної обставини, передбаченої п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, а саме, встановлену Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві І перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX від 19 вересня 2019 року, відповідно до якого «з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру».

У спірному випадку постановою Верховного Суду від 21 лютого 2023 року, яку просить переглянути заявник у зв`язку з виключними обставинами, скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі та стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тобто, постанова Верховного Суду від 21 лютого 2023 року, щодо перегляду якої за виключними обставинами звернувся ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно воно не підлягає примусовому виконанню, тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

Такої правової позиції притримується Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2022 року у справі №140/2217/19 та від 19 лютого 2021 року у справі № 808/1628/18.

Також Суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Частиною другою статті 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), вказав про те, що: «частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.».

У Рішенні від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України зазначив про те, що: «незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.».

Тобто, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року, пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві І перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX від 19 вересня 2019 року, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення передовсім як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням у справі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 359, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 21 лютого 2023 року.

Постанову Верховного Суду від 21 лютого 2023 року у справі №260/6716/21 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний 24 травня 2023 року.

Суддя-доповідач В.Е. Мацедонська

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова