Справа № 120/11397/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 травня 2023 р. Справа № 120/11397/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачка) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка 14.06.2021 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з дня її призначення, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.08.1981 року по 01.10.1992 рік. За результатами розгляду даної заяви відповідач листом за № 6327-6176/Б-02/8-0200/21 від 29.06.2021 повідомив позивачку про розгляд її заяви та вказав, що при призначенні пенсії не було зараховано до страхового стажу період роботи з 01.08.1981 року по 01.10.1992 у Першому Вінницькому харчторгу, оскільки запис про звільнення з роботи не завірений печаткою. На переконання позивачки, необґрунтоване неврахування зазначеного періоду її роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує її право на належний соціальний захист.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування відзиву зазначено, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (надалі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 (301-93-п) «Про трудові книжки працівників», та прийнятою відповідно до зазначеної постанови Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58.

Відповідно до п.4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Проте, при призначенні пенсії позивачці не було зараховано до страхового стажу період роботи з 01.08.1981 по 01.10.1992 в Першому Вінницькому Харчторгу, оскільки запис про звільнення з роботи не завірений печаткою підприємства.

Також відповідачем подано витребувану судом пенсійну справу № 181250 ОСОБА_1 .

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити позов.

З"ясувавши доводи сторін, викладені в письмових заявах по суті справи, дослідивши наявні у справі докази, та матеріали пенсійної справи № 181250, суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області і отримує з 26.05.2015 року пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується протоколом про призначення пенсії №9104 від 01.07.2015 року.

14.06.2021 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок її пенсії з 26.05.2015 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.08.1981 року по 01.10.1992 рік в Першому Вінницькому харчторгу, до заяви було долучено копію розрахунку страхового стажу, копію пенсійного посвідчення та витяг з трудової книжки НОМЕР_1 ( а.с. 11 ).

За результатами розгляду даної заяви відповідач надав відповідь за № 6327-6176/Б-02/8-0200/21 від 29.06.2021, згідно якої зазначив, що при призначенні пенсії позивачці було виключено з розрахунку період роботи з 01.08.1981 року по 01.10.1992 в Першому Вінницькому харчторгу, оскільки запис про звільнення з роботи не завірений печаткою.

Також зазначено, що для зарахування до страхового стажу вказаного періоду роботи позивачці необхідно подати заяву на перерахунок пенсії та долучити до неї уточнюючу довідку, а також довідку про зміну назви організації якщо така проводилась ( а.с. 12 - 14 ).

Вважаючи, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу період її роботи з 01.08.1981 року по 01.10.1992, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі Закон від 05.11.91 № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

Так, на момент внесення у трудову книжку позивачки спірних записів (№ 6 - № 12) у період з 1981 по 1992 роки, була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 ( далі - Інструкція № 162).

Підпунктом 1.1. Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до п.п. 2.10. - 2.11 Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома).

Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіту також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т.п.).

Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п. 2.26 Інструкції №162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника виконується з дотриманням таких правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 - зазначається на підставі чого внесено запис - наказ ( розпорядження ) його дата та номер.

В свою чергу діюча Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58, містить в пункті 4.1 приписи, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як слідує зі змісту листа відповідача за № 6327-6176/Б-02/8-0200/21 від 29.06.2021 про відмову у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 01.08.1981 по 01.10.1992 у Першому Вінницькому харчторгу, підставою для не зарахування позивачці вищезазначеного періоду її роботи слугував факт відсутності відтиску печатки на записі про звільнення з роботи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , в якій такі записи містяться.

Проте, на переконання суду, такі висновки відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Так, з досліджених матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що роботодавцем вчинено записи про те, що 01.08.1981 позивачку прийнято на посаду продавця секції у ОСОБА_2 на підставі наказу № 162-А від 30.07.1981 (запис №6) та 01.10.1992 року звільнено з роботи з відповідної посади у зв`язку із переведенням на іншу роботу на підставі наказу № 211-К від 01.10.1992 року (запис № 12). Запис №12 внесено заступником директора по кадрам ОСОБА_3 . Крім того, слід зауважити, що на 7 сторінці трудової книжки стоїть відтиск печатки, який розташований на записах №11 та №12, проте такий відтиск є нечітким.

З огляду на викладене суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині записів № 6-12, які охоплюють спірний період трудової діяльності позивача, заповнена відповідно до Інструкції № 162, записи в трудовій книжці про роботу позивача в періоди з 01.08.1981 по 01.10.1992 відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працювала позивачка, підстави звільнення.

Натомість, на переконання суду, відсутність відтиску печатки на записі про звільнення з роботи ( при цьому, як встановлено судом на 7 сторінці трудової книжки стоїть відтиск печатки, який розташований на записах №11 та №12, проте такий відтиск є нечітким), не є тим недоліком трудової книжки чи записів у ній, за наявності якого трудовий стаж позивача не може вважатися підтвердженим.

Щодо посилань відповідача про необхідність підтвердити спірні періоди трудової діяльності позивача уточнюючими довідками, то суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи та ці записи є належними та допустимими доказами для підтвердження її трудового стажу, а відтак необхідності їх підтвердження іншими доказами не вбачається.

Разом із тим, суд додатково зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії ) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що спірний період роботи позивачки з 01.08.1981 по 01.10.1992 у Першому Вінницькому харчторзі повинен бути врахований при визначені страхового стажу позивачки, оскільки підтверджує відповідні обставини трудової діяльності останньої, що визначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що відмовляючи у зарахування до страхового стажу позивачки періодів її роботи з 01.08.1981 по 01.10.1992 він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію, період роботи з 01.08.1981 по 01.10.1992.

За вказаних обставин, із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги - такими, що з урахуванням положень статті 245 КАС України належать до задоволення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її трудової діяльності з 01.08.1981 по 01.10.1992, згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов"язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 26.05.2015 року, то суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено судом, 14.06.2021 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок її пенсії з 26.05.2015 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.08.1981 року по 01.10.1992 рік в Першому Вінницькому харчторгу, до заяви було долучено копію розрахунку страхового стажу, копію пенсійного посвідчення та витяг з трудової книжки НОМЕР_1 ( а.с. 11 ).

За результатами розгляду даної заяви відповідач надав відповідь за № 6327-6176/Б-02/8-0200/21 від 29.06.2021, згідно якої зазначив, що при призначенні пенсії позивачці було виключено з розрахунку період роботи з 01.08.1981 року по 01.10.1992 в Першому Вінницькому харчторгу, оскільки запис про звільнення з роботи не завірений печаткою.

За таких обставин та враховуючи, що поведінка відповідача, яка пов`язана із не зарахуванням певного періоду трудової діяльності позивача впливає на обрахунок страхового стажу та права на відповідну пенсію, суд доходить висновку про наявність порушеного права позивача та вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача в межах спірних правовідносинах буде зобов"язання відповідача здійснити з 01.06.2021 року перерахунок та виплату пенсії позивачці, зарахувати до її страхового стажу період її трудової діяльності з 01.08.1981 по 01.10.1992.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позову частково відповідно до вищенаведених мотивів.

З урахуванням вимог частини 1 статті 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908,00 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.08.1981 по 01.10.1992.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1981 по 01.10.1992 та здійснити з 01.06.2021 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу з 01.08.1981 по 01.10.1992 та вже виплачених сум пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна