Справа № 200/519/23
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року Справа№200/519/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

08.02.2023 ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та не виплати повної додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцю Державної прикордонної служби ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ, яким перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 31.12.2022 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100000 гривень пропорційною в розрахунку на місяць військовослужбовцю Державної прикордонної служби ОСОБА_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.02.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано докази по справі.

02.02.2023 судом повторно витребувано у відповідача докази по справі.

07.03.2023 відповідач надав відзив на позовну заяву та докази по справі. Представник відповідача одночасно заявив клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі №200/519/23.

Ухвалою від 07.03.2023 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі №200/542/23.

Інші заяви та клопотання по розглядаємій справі не надходили.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 24.02.2022, позивач захищаючи суверенність незалежної України, почав отримувати додаткову винагороду в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», але, проконсультувавшись з адвокатом, дізнався, що за період проходження служби в зоні проведення бойових дій та прийняття участі в них військовослужбовець має право отримати 100000,00 грн. на місяць, також на території нашої країни діє правовий режим воєнного стану, в участі та забезпеченні якого приймав позивач, тому він не мав фізичної можливості звернутися вчасно до адвоката за правовою допомогою.

Крім того, відповідно до довідки, яка надана згідно адвокатського запиту від 01.02.2023 починаючи з лютого 2022 року по грудень 2022 року, то позивач отримав додаткову винагороду тільки 30000, грн. (кожного), а не отримував 100000,00 грн., але проходить службу та приймає безпосередню участь в бойових діях на території Донецької області, яка є по суті зоною бойових дій. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не отримував додаткову винагороду.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо неповного нарахування та не виплати повної додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» протиправною. Просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що 29.04.2023 позивача було зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 . У період з 11.07.2022 позивач перебував у відрядженні (в оперативному підпорядкуванні) та виконував обов`язки військової служби в інших військових частинах (інших прикордонних загонах), відповідно оформлення документів щодо залучення або не залучення позивача до участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, здійснювалися у військових частинах, до яких був відряджений позивач.

У період з 11.07.2022 підвищена додаткова винагорода позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки військовими частинами, де позивач перебував у відрядженні (в оперативному підпорядкуванні), не надано інформації про дні безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» та наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України було від 09.12.2022 №628-АГ.

Відповідач просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Позивач має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Позивач з 29.04.2022 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 29.04.2022 №158-ОС «Про особовий склад» відповідно до Закону України «Про військовий облік та військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009, постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2014 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.01.2022 №10-ОС «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби у січні-грудні 2022 року», зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 , який прибув з Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота 29.04.2022 та наказом Голови Державної прикордонної служби України від 18.04.2023 №365-ОС зарахований в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Призначено старшого солдата ОСОБА_1 патрульним (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги 1 зенітно-артилерійської секції ракетно-артилерійського відділення прикордонної застави вогневої підтримки прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11.07.2022 №153-ВВ «Про особовий склад (службове переміщення) відповідно до Закону України «Про військовий облік та військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009, постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2014 №704 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (зі змінами внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №1041 від 20.12.2017, №1052 від 27.12.2017, №103 від 21.02.2018), «Інструкції про службові відрядження військовослужбовців Державної прикордонної служби України в межах України та закордон», затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2012 №582, вибув у службове відрядження старший солдат ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 3 категорії номера обслуги 1 зенітно-артилерійської секції ракетно-артилерійського відділення прикордонної застави вогневої підтримки прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до НОМЕР_5 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_6 ), з метою проведення заходів визначених розпорядженням, з 11.07.2022 до особового розпорядження.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 24.08.2022 №189-ВВ «Про особовий склад (службове переміщення) відповідно до Закону України «Про військовий облік та військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009, постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2014 №704 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (зі змінами внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №1041 від 20.12.2017, №1052 від 27.12.2017, №103 від 21.02.2018), «Інструкції про службові відрядження військовослужбовців Державної прикордонної служби України в межах України та закордон», затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2012 №582, надано відпустку за сімейними обставинами із збереженням грошового забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 , патрульному (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги 1 зенітно-артилерійської секції ракетно-артилерійського відділення прикордонної застави вогневої підтримки прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), тривалістю 07 календарних днів, з 26.08.2022. Приступити до виконання службових обов`язків 02.09.2022.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09.09.2022 №372-ОС «Про особовий склад» відповідно до Закону України «Про військовий облік та військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009, постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2014 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.01.2022 №10-ОС «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби у січні-грудні 2022 року», призначено старшого солдата ОСОБА_1 патрульним (за рахунок посади інспектором прикордонної служби 3 категорії номером обслуги зенітно-артилерійської секції ракетно-артилерійського відділення прикордонної застави вогневої підтримки прикордонної комендатури швидкого реагування №2), звільнивши з посади патрульного (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги 1 зенітно-артилерійської секції ракетно-артилерійського відділення прикордонної застави вогневої підтримки прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), згідно з пунктом 310 Положення (призначення військовослужбовців на вищі, рівні та нижчі (не більше ніж на один ступінь) посади у воєнний час здійснюються без згоди цих військовослужбовців).

Згідно із довідкою НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №12/582 від 24.02.2023 щодо відрядження військовослужбовця старший солдат ОСОБА_1 11.07.2022 вибув у службове відрядження на ділянку НОМЕР_5 прикордонного загону Південного регіонального управління відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11.07.2022 №153-ВВ.

Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №(гриф)/25-2075-Е військовослужбовця передислоковано з НОМЕР_5 прикордонного загону на ділянку НОМЕР_7 прикордонного загону, військовослужбовець з 28.09.2022 по 08.01.2023 перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_7 прикордонного загону.

10.01.2023 військовослужбовець прибув зі службового відрядження до НОМЕР_4 прикордонного загону і приступив до виконання обов`язків, відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 10.01.2023 №8-ВВ.

25.11.2022 відповідач звернувся із листом вих.№22/2811-22вих «Про надання інформації», зокрема, до начальника НОМЕР_7 прикордонного загону імені князя Володимира Великого, в якому просив надати до НОМЕР_4 прикордонного загону відносно військовослужбовців (прикордонної комендатури швидкого реагування №1, прикордонної комендатури швидкого реагування №1, відділу прикордонної служби №2, що виконують завдання на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого, та відділу прикордонної служби №1, відділу прикордонної служби (тип С), що виконують завдання на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_4 ), інформацію дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом №392-АГ, за формою, наведеною у додатку 2 наказу №392-АГ за період виконання завдань протягом вересня та жовтня 2022 року.

29.11.2022 105 прикордонний загін імені князя Володимира Великого листом вих.№22/4820-22-Вих надав відповідь на лист відповідача від 25.11.2022 вих.№22/2811-22вих «Про надання інформації», в якій повідомив, що відповідно до вимог пункту 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, за виконання у відповідні дні військовослужбовцем.

Підрозділи Держприкордон служби України, що знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення і тому підпункт 7 пункту 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» не застосовується.

Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.04.2022 №21-1215-2022 «Щодо однакового трактування положень» збільшення додаткової винагороди до 100 тисяч грн. (із розрахунку на місяць) здійснюється військовослужбовцям, які у районах ведення бойових дій здійснюють охорону і оборону об`єктів Державної прикордонної служби України (у т.ч. військові містечка, пункти постійної дислокації (пункти управління) органів (підрозділів), місця базування (стоянки) корабельно-катерного складу, стоянки літаків (вертольотів), місця тривалого несення служби, пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон України, інші місця й об`єкти, де особовий склад Державної прикордонної служби України виконує, визначені законодавством України завдання), а також виконують бойові (спеціальні) завдання на бойових позиціях, блокпостах (контрольно-пропускних пунктах, спостережних пунктах, тощо), збільшення додаткової винагороди визначається лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контракту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у т.ч. перебування безпосередньо цих об`єктів під бомбардуванням, артилерійським, ракетними обстрілами.

У зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_8 , не опрацьовувались.

Разом з тим, на адресу НОМЕР_4 прикордонного загону були направлені копії рапортів щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_4 прикордонного загону за вересень та жовтень 2022 року для прийняття правового рішення.

Згідно із копією довідки №4169 від 08.01.2023, яка видана Військовою частиною НОМЕР_8 , старший солдат ОСОБА_1 , який проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області: з 09.10.2022 по 31.10.2022; з 01.11.2022 по 30.11.2022; з 01.12.2022 по 31.12.2022; з 01.01.2023 по 08.01.2023. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України №165гриф від 16.09.2022.

Згідно із архівною відомістю за період з січня 2022 року по грудень 2022 року ОСОБА_1 грошове забезпечення за квітень 2022 року не нараховувалось, виплачувалась додаткова винагорода відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у травні 2022 року у розмірі 30000,00 грн., у червні 2022 року у розмірі 100000,00 грн., у липні 2022 року у розмірі 100000,00 грн., у серпні 2022 року 52580,65 грн., у вересні 2022 року 24193,35 грн., у жовтні 2022 року 29000,00 грн., у листопаді 2022 року 30000,00 грн., у грудні 2022 року 60000,00 грн., що не заперечується сторонами.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача при обчисленні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткової винагороди позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-другою статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 06.07.1999 №8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Відповідно до статті 16 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Загальні положення щодо правил та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби містяться в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306 (далі - Наказ №558). Зазначений наказ, аналогічно Закону №2011-ХІІ, передбачає у структурі грошового забезпечення таку його складову, як одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022 та №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023 строк дії воєнного часу продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168) (у редакції чинній на дату прийняття), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановами Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022, №754 від 01.07.2022, №793 від 19.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022, №43 від 20.01.2023 до постанови №168 від 28.02.2022 внесено відповідні зміни та доповнення.

Разом із цим, пунктом 1 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, пункт 1 Постанови №168 передбачає обов`язкові умови для виплати додаткової винагороди військовослужбовцями у розмірі до 100000,00 грн.:

- період дії воєнного стану;

- беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- наявність наказу командира.

Перша із зазначених умов не потребує доказування, оскільки на дату виникнення спірних правовідносин встановлена чинним законодавством України, проте, наявність інших умов для виплати додаткової винагороди військовослужбовцями у розмірі до 100000,00 грн. встановлюються судом на підставі наявних у справі доказів.

Як установлено судом вище, з 29.04.2022 позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 11.07.2022 позивач вибув у службове відрядження на ділянку НОМЕР_5 прикордонного загону Південного регіонального управління. З 26.08.2022 по 01.09.2022 позивач перебував у відпустці. З 28.09.2022 по 08.01.2023 позивач перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_7 прикордонного загону. 10.01.2023 позивач прибув зі службового відрядження до НОМЕР_4 прикордонного загону і приступив до виконання обов`язків.

Суд враховує, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 саме з 29.04.2022, тому до цієї дати відповідач взагалі не здійснював будь-якого нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, зокрема, додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують , що у період з 24.02.2022 по 29.04.2022 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Отже, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом із цим, як встановлено судом вище, згідно із архівною відомістю за період з січня 2022 року по грудень 2022 року позивачу виплачувалась додаткова винагорода відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», зокрема, у травні 2022 року у розмірі 30000,00 грн., у червні 2022 року у розмірі 100000,00 грн., у липні 2022 року у розмірі 100000,00 грн., у серпні 2022 року 52580,65 грн., у вересні 2022 року 24193,35 грн., що не заперечується сторонами.

Доказів неповного нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з травня 2022 року по вересень 2022 року, матеріали справи не містять. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до архівної відомості за період з січня 2022 року по грудень 2022 року позивачу виплачувалась додаткова винагорода відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», зокрема, у жовтні 2022 року 29000,00 грн., у листопаді 2022 року 30000,00 грн., у грудні 2022 року 60000,00 грн., що не заперечується сторонами. Тобто, у грудні 2022 року позивачу була виплачена збільшена додаткова винагорода у розмірі до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області: з 09.10.2022 по 31.10.2022; з 01.11.2022 по 30.11.2022; з 01.12.2022 по 31.12.2022; з 01.01.2023 по 08.01.2023, що підтверджується копією довідки Військової частини НОМЕР_8 №4169 від 08.01.2023, яка видана старшому солдату ОСОБА_1 , який проходить службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Водночас, на підставі листа НОМЕР_7 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від 29.11.2022 вих.№22/4820-22-Вих, судом установлено, що довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах у складі військової частини НОМЕР_8 , не опрацьовувались лише за вересень та жовтень 2022 року. На адресу НОМЕР_4 прикордонного загону були направлені копії рапортів щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_4 прикордонного загону за вересень та жовтень 2022 року для прийняття правового рішення, що не заперечується відповідачем.

З метою виконання вимог Постанови №168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано накази від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №392-АГ) та від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №628-АГ), яким скасовано дію Наказу №392-АГ.

Пунктом 5 Наказу №392-АГ передбачено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Пунктом 7 Наказу №628-АГ містить аналогічні приписи.

Водночас, у суду відсутні відомості про реєстрацію вказаних наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку.

Отже, суд зазначає, що недотримання органами Державної прикордонної служби України вимог Наказу № 392-АГ в частині обміну інформацію про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Враховуючи, що у спірний період відсутній чинний затверджений порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, єдиним нормативно-правовим актом, що визначає підстави та порядок виплати відповідачем спірної додаткової винагороди є Постанова №168.

Судом встановлено, що Постанова №168 не містить конкретних затверджених форм документів, якими має підтверджуватися безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Таким чином, довідка Військової частини НОМЕР_8 №4169 від 08.01.2023 про прийняття безпосередньої участі позивача безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області є належним документом, який має прийматися відповідачем до уваги при призначенні додаткової винагороди на підставі Постанови №168.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду за періоди безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, за жовтень та листопад 2022 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини другої цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частини 3 цієї статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копії:

- договору про надання правничої (правової) допомоги №232 від 22.01.2023;

- додаток до договору від 08.02.2023 «Розрахунок гонорару за професійну правничу допомогу»;

- ордер на надання правничої допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Урсаленком Богданом Олександровичем, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР №000004, та клієнтом ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №232 від 22.01.2023.

Відповідно до Розділу 3 договору про надання правничої (правової) допомоги №232 від 22.01.2023 клієнт зобов`язаний, зокрема, здійснити оплату правових послуг адвоката у відповідності з домовленістю та додатку до договору в день підписання угоди. Обсяг і вартість наданої правової допомоги визначається у невід`ємному додатку до цього договору і свідчить про виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додаток до договору від 08.02.2023 містить склад витрат та розрахунок на професійну правничу допомогу на суму 5000,00 грн.

Разом із цим, загальна сума витрат у Додатку до договору від 08.02.2023 зазначена 6000,00 грн.

Крім того, із Додатку до договору від 08.02.2023 не вбачається, що він є додатком саме до договору про надання правничої (правової) допомоги №232 від 22.01.2023, укладеного між адвокатом Урсаленком Богданом Олександровичем та позивачем, оскільки він не містить реквізитів самого договору та не ідентифікує особу, якій надавалась правнича допомога.

Водночас, у Додатку до договору від 08.02.2023 зазначено про відшкодування правничої допомоги у відповідності до статті 137 ЦПК України, тоді як з даним позовом адвокат в інтересах позивача звернувся до адміністративного суду і справа розглядається за приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що станом на день розгляду адміністративної справи, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу при зверненні до суду із цим позовом, наслідком виклаленого є відмова у стягненні з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Судовий збір стягненню не підлягає відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 4, 7-14, 19, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період жовтень-листопад 2022 року, в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн., передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період жовтень-листопад 2022 року, в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22.05.2023.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна