Справа № 440/5722/22
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 р.Справа № 440/5722/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.,

представника позивача: Сулим Л.О.,

представника відповідача: Кордюкова О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Ясиновський І.Г., вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 19.12.22 по справі № 440/5722/22

за позовом Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради щодо відмови Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області у відшкодуванні коштів в сумі 16244,29 грн, для нарахування та виплати повної і рівноцінної компенсації податку з прибутку у розмірі 18% особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, за час роботи в Зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль) з 06 квітня по 30 квітня 2020 року, на доплату у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради нарахувати та виплатити Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області відшкодування в сумі 16244,29 грн для нарахування та виплати повної і рівноцінної компенсації податку з прибутку у розмірі 18% особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, за час роботи в Зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль) з 06 квітня по 30 квітня 2020 року, на доплату у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про наявність підстав для відшкодування відповідачем коштів в сумі 16244,29 грн, для нарахування та виплати повної і рівноцінної компенсації податку з прибутку у розмірі 18% особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, за час роботи в Зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль) з 06 квітня по 30 квітня 2020 року, на доплату у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Наголошував, що такі грошові вимоги відповідач не задовольнив, у зв`язку з чим позивач зазнав збитків на суму 16244,29 грн з державного бюджету, оскільки працівникам виплатив грошове забезпечення за час роботи в Зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль) з 06 квітня по 30 квітня 2020 року, на доплату у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб у загальному розмірі 126344,20 грн, з нарахуванням 18% компенсації податку на прибуток на суму 16224,29 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до вказівок Державної служби України з надзвичайних ситуацій персонал позивача відряджався до Зони відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль) з 06.04.2020 по 30.04.2020 наказами: від 06.04.2020 №94 ос; від 09.04.2020 №98 ос; від 15.04.2020 №102 ос; від 17.04.2020 №104 ос; від 18.04.2020 №105 ос; від 23.04.2020 №110 ос.

На підставі вищевказаних наказів до Зони відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль) з 06.04.2020 по 30.04.2020 відряджено 35 осіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи посвідченнями про відрядження.

Облік часу роботи персоналу позивача в Зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль) з 06.04.2020 по 30.04.2020 здійснено в табелях обліку робочого часу для нарахування доплати відповідно до постанови КМУ від 10.09.2008 №831.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" позивач склав та направив Управлінню соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради 13.05.2020 за №01-264/12 лист з документами для отримання доплати персоналом, який виконував обов`язки із гасіння пожежі в Зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль) 150 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб та надав «Розрахунок доплат особам, які працювали у зоні відчуження Головне управління ДСНС України у Полтавській області» на суму 126344,20 грн.

25.05.2020 позивачем надано відповідачу на відшкодування інший розрахунок видатків для виплати компенсацій та допомог, надання пільг особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за напрямком - доплата за роботу на радіоактивно забруднених територіях у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в загальній сумі 110099,91 грн, що включала в себе: нараховану доплату - 90245,85 грн; нарахування єдиного соціального внеску в розмірі 22% - 19854,06 грн.

Відшкодування доплати за роботу на радіоактивно забруднених територіях в сумі 110099,91 грн. відповідачем здійснено за рахунок Бюджетних коштів за КПКВК 2501200 "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи через органи Державної казначейської служби України платіжним дорученням від 10.06.2020 року №116 з розрахункового рахунку, що сторонами справи не заперечується.

Відповідно до долучених доказів такі кошти отримані від відповідача у суму 110099,91 грн позивачем в подальшому розподілені та виплачені наступним чином: платіжним дорученням №22 від 15.06.2020 (що проведено банківською установою 16.06.2020) у розмірі 16244,29 грн сплачено податок з доходів фізичних осіб до державного бюджету; платіжним дорученням №23 від 15.06.2020 (що проведено банківською установою 16.06.2020) у розмірі 72647,87 грн сплачені доплати на рахунки працівників ГУ ДСНС в Полтавській області; платіжним дорученням №24 від 15.06.2020 (що проведено банківською установою 16.06.2020) у розмірі 1353,69 грн сплачено військовий збір; платіжним дорученням №25 від 15.06.2020 (що проведено банківською установою 16.06.2020) у розмірі 19854,06 грн сплачено єдиний соціальний внесок.

Також, листом позивача від 29.05.2020 №01-279/12 звернуто увагу відповідача, що постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», яка передбачає виплату грошової компенсації сум податку з прибутку фізичних осіб, установами, які утримують цих осіб, за рахунок коштів, які є джерелом доходів цих осіб та надано окремий розрахунок на суму 16244,26 грн на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб.

Судовим розглядом встановлено, що такий розрахунок відповідачем прийнятий не був, а саме: не взятий на облік та не відшкодований по причині того, що відповідно до пункту 3 Порядку виплата даної грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Листом від 29.06.2020 №01-297/12 позивач склав та направив відповідачу уточнюючий розрахунок доплат особам, які працювали у зоні відчуження у зв`язку зі зменшенням на 0,03 грн нарахування ЄСВ за ЗОДСС на грошове утримання (22%).

Листом ГУ ДСНС в Полтавській області від 30.09.2020 № 01-400/12 "Щодо грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб" відповідачу зазначено повідомити чи буде відповідач здійснювати відшкодування такої допомоги у розмірі 16244,29 грн.

Крім того листом від 30.12.2020 № 61-01-8193/61-12 позивач звернувся до Департаменту соціального захисту Полтавської обласної державної адміністрації, відповідно до якої наполягав вирішити питання виділення коштів з державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником яких є Мінсоцполітики, для відповідних виплат особовому складу ГУ ДСНС в Полтавській області.

За результатами розгляду листа, Департаментом соціального захисту Полтавської обласної державної адміністрації направлені заявнику листи від 19.01.2021 № 04.1-13/644 та від 28.04.2021 №04.1-13/4482.

Не погодившись з протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у відмові відшкодувати кошти в сумі 16244,29 грн, для нарахування та виплати повної і рівноцінної компенсації податку з прибутку у розмірі 18% особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, за час роботи в Зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль), позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені положеннями Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", військовослужбовцям, які несуть службу на територіях радіоактивного забруднення, підвищення оплати праці провадиться шляхом нарахування на оклади грошового утримання надбавок, встановлених статтею 39 цього Закону. Частиною першою статті 39 вказаного закону визначено, що громадянам, які працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 № 831 "Про доплати особам, які працюють в зоні відчуження".

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 831, особам, які постійно працюють, а також поліцейським, особам рядового та начальницького складу органів і підрозділів служби цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державного агентства з управління зоною відчуження, військовослужбовцям Національної гвардії, Служби безпеки, Державної прикордонної служби та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, які постійно виконують службові обов`язки у зоні відчуження, встановлюється доплата у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.

Згідно з ст. 7 Закону України від 14.11.2019 №249-ІХ «Про Державний бюджет на 2020 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 2102,00 грн.

Отже, граничний розмір доплати за виконання обов`язків в зоні відчуження складав 3153,00 грн.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб визначено розділом ІV Податкового кодексу України, в якому передбачено звільнення від оподаткування податком на доходи фізичних осіб, доходів, у вигляді суми державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг, відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей-інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород та страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно з законом (підпункт 165.1.1 пункт 165.1 статті 165 Податкового кодексу України).

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація), визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (надалі - Порядок №44).

Відповідно до п. 2 Порядку №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з п. 3 Порядку №44, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку №44, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Виплата коштів здійснювалась відповідно до ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Порядок №936).

Згідно з п. 2 Порядку №936, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами є структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних і Київської міської держадміністрацій, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад. Фонд соціального захисту інвалідів.

Відповідно до п.п. 11 п. 4, п. 5 Порядку №936, оплата особам, які працюють у зоні відчуження, відповідно до статті 39 Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 №831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження".

Соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 6 - 13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та фізичними особами - підприємцями (далі - підприємства) відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

З урахуванням вказаних положень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість доводів позивача стосовно ототожнення поняття "податку з доходів фізичних осіб" з "податком на прибуток" чи "прибутковим податком".

З метою обгрунтування заявлених позовних вимог та вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що він "зазнав збитків на суму 16244,29 грн з державного бюджету, оскільки працівникам виплатив грошове забезпечення за час роботи в Зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення (м. Чорнобиль) з 06 квітня по 30 квітня 2020 року, на доплату у розмірі 150 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб у загальному розмірі 126344,20 грн, з нарахуванням 18% компенсації податку на прибуток на суму 16224,29 грн".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, і просити про їх захист.

Враховуючи вказане вище, судовому захисту підлягає лише порушене право особи. До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Під час розгляду справи, суд має встановити наявність у особи, яка звернулась із позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, та наявність повноважень та правомірності дії відповідача в межах, визначених положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України.

Встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом до суду, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання вказаного права (інтересу) і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Зміст суб`єктивного матеріального права, або охоронюваного законом інтересу визначається не предметом позову, а його підставою.

Під підставою позову, слід розуміти фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога (вимоги) позивача. Зокрема, йдеться про юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, та які зумовлюють виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, а також інші доказові факти, на підставі яких можна зробити висновок про наявність або відсутність зазначених юридичних фактів.

Позивач обґрунтовує підстави звернення до суду з вказаним позовом метою забезпечення права своїх працівників на отримання відшкодування грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб за роботу в зоні відчуження.

Проте, матеріали справи не містять обґрунтувань які саме права саме позивача, як установи (організації), що утримує військовослужбовців, порушені відповідачем.

Як вже вище зазначалось, розмір доплати працівникам позивача, які працювали у зоні відчуження та безумовного відселення з 06.04.2020 по 30.04.2020 року складає 90245,85 грн. Відповідачем на звернення позивача компенсовано суму в розмірі 110099,91 грн, які в свою чергу, використано позивачем в наступному порядку: сплачені доплати на рахунки працівників ГУ ДСНС в Полтавській області у розмірі 72647,87 грн (90245,85 грн - 18% податку з доходів фізичних осіб); сплачено податок з доходів фізичних осіб до державного бюджету у розмірі 16244,29 грн (18% з нарахованого доходу працівникам); сплачено військовий збір у розмірі 1353,69 грн (1,5% з нарахованого доходу працівникам); сплачено єдиний соціальний внесок у розмірі 19854,06 грн (із загальної суми нарахованого доходу працівникам).

Колегія суддів зазначає, що позивач безпідставно ототожнює право своїх працівників, окремих фізичних осіб, чиї інтереси він не має права представляти в суді, на грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, із своїм обов`язком виплатити їм вказану суму та вимогою до відповідача сплатити вказані кошти на рахунок позивача.

З урахуванням встановлених по справ обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 по справі №440/5722/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 24.05.2023 року