Справа № 500/1535/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1535/23

24 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Вальчук Мирославу Миколаївну звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.02.2023 №93 Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в призначені пенсії за віком неправомірним;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки від 02.12.1978 НОМЕР_1 з 22.12.1980 по 09.02.1982 та з 18.05.1982 по 04.01.1987 та призначити пенсію за віком з 04.02.2023 (з моменту настання права на пенсію).

В обґрунтування позову вказує, що після досягнення 60 років звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.03.2023 №1900-0210-8/9548 ОСОБА_1 направлено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 24.02.2023 № 93, яким відмовлено в призначені пенсії за віком та не зараховано до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки від 02.12.1978 НОМЕР_1 з 22.12.1980 по 09.02.1982 та з 18.05.1982 по 04.01.1987, оскільки по батькові заявниці на титульній сторінці трудової книжки не відповідає даним паспорта, як і в наданій архівній довідці від 30.12.2022 №664/06-06.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень та стверджує, що її загальний страховий стаж складає понад 30 років з врахуванням спірних періодів роботи з 22.12.1980 по 09.02.1982 та з 18.05.1982 по 04.01.1987. При цьому працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.

Відтак ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 24.02.2023 №93, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом та просить задовольнити його повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

09.05.2023 від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив, у якому, зокрема, вказано, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Рішенням від 24.02.2023 №93 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Відповідно до норм статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають право особи після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 30 років.

На момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж ОСОБА_1 склав 26 років 06 місяців 17 днів, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком підстав немає.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи відповідно до трудової книжки від 02.12.1978 НОМЕР_2 з 22.12.1980 по 09.02.1982 та з 18.05.1982 по 04.01.1987, оскільки по батькові позивача на титульній сторінці трудової книжки не відповідає даним паспорта.

Для підтвердження періоду роботи з 18.05.1982 по 04.01.1987 надана архівна довідка від 30.12.2022 №664/06-06, але по батькові позивача, зазначене в довідці, не відповідає даним паспорта.

Відтак позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком.

З огляду на вказане Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.27-30).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відзив на позов у строк встановлений судом не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 24.04.2023 та копія позовної заяви з додатками були доставлені в електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 24.04.2023 та 19.04.2023 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.20-21).

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 60 років, 16.02.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.33).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 24.02.2023 №93 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У рішенні вказано, що вік заявника на дату звернення складає 60 років. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років.

Страховий стаж особи становить 26 років 6 місяців 17 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки від 02.12.1978 НОМЕР_1 з 22.12.1980 по 09.02.1982 та з 18.05.1982 по 04.01.1987, оскільки по батькові заявниці на титульній сторінці трудової книжки не відповідає даним паспорта. Для підтвердження періоду роботи з 18.05.1982 по 04.01.1987 надана архівна довідка від 30.12.2022 №664/06-06, але по батькові заявниці, зазначене в довідці, не відповідає даним паспорта.

Для зарахування періодів роботи згідно трудовою книжкою необхідно надати уточнюючі довідки, видані на підставі первинних документів та довідки про реорганізацію підприємства (а.с.11).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.03.2023 (а.с.10).

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення, дії відповідачів як суб`єктів владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , оформлену на « ОСОБА_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8). У відомостях про особу вказано дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивача містить записи щодо її трудової діяльності у спірні періоди:

Шумське районне шляхове ремонтно-будівельне управління:

22.12.1980, зарахована на роботу дорожньою робітницею першого розряду,

09.02.1982, звільнена з роботи.

Лановецька «Райсільсьгоспхімія»:

18.05.1982, прийнята на роботу на посаду секретаря-машиніста,

03.01.1983, переведена кладовщиком,

04.01.1987, звільнена з роботи.

Записи про звільнення засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками підприємств (а.с.8 зворот).

Як встановлено судом та вбачається з оскаржуваного рішення і розрахунку стажу (а.с.34), до страхового стажу позивача не зарахована трудова діяльність згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 за період з 22.12.1980 по 09.02.1982 та з 18.05.1982 по 04.01.1987, оскільки по батькові власниці трудової книжки не відповідає паспортним даним.

Стосовно написання по батькові у трудовій книжці та у паспорті позивача, то дійсно мають місце розбіжності, у трудовій книжці зазначено українською мовою « ОСОБА_2 », російською мовою « ОСОБА_3 », у паспорті - « ОСОБА_4 ».

У свідоцтві про народження позивача, виданому 13.03.1963 відділом реєстрації актів громадянського стану, зазначено: ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Потуторів Кременецького району Тернопільської області, відомості про батька ОСОБА_6 (а.с.25).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 20.02.1982 Биковецькою сільською радою Шумського району Тернопільської області, прізвище ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після укладення шлюбу 20.02.1982 змінено на ОСОБА_7 (а.с.26).

В паспорті громадянина України позивача серії НОМЕР_4 , виданого Лановецьким РВ УМВС України в Тернопільській області, зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: селі Потуторів Кременецького району Тернопільської області (а.с.5). Реєстраційна картка платника податків видана на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Отже, у трудовій книжці позивача дійсно вказано по батькові « ОСОБА_2 », що не відповідає по батькові, які вказані у свідоцтві про народження позивача « ОСОБА_8 », про укладення шлюбу « ОСОБА_9 », та в інших документах, які видані в часі пізніше паспорті громадянина України, по батькові позивачки зазначено « ОСОБА_4 », такі відомості про особу обліковуються в РНОКПП (а.с.5, 6), Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.31-32).

Проте наявність розбіжностей у написанні по батькові ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , факт роботи якої на вищевказаних підприємствах відповідачами не заперечується, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відтак допущення іншого написання по батькові особи в трудовій книжці « ОСОБА_2 », ніж у паспорті « ОСОБА_4 » не можуть бути підставою для незарахування спірних періодів роботи позивача до її страхового стажу.

Таким чином, суд оцінює критично підстави для відмови зарахувати спірні періоди до страхового стажу, на які вказало у рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 24.02.2023 №93 та додатково зауважує на таке.

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивачки (дата заповнення титульної сторінки 02.12.1978), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийняття на роботу (пункт 2.2 Інструкції №162).

До трудової книжки, зокрема, вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Згідно з пунктом 2.10 вищевказаної Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 Інструкції № 162).

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 , при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу її роботи.

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу та звільнення з роботи, записи оформлені належним чином, у разі необхідності засвідчені підписами та скріплені печатками установи, відтак ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу. Помилка в написанні по батькові позивача в трудовій книжці не може нівелювати відомості про трудову діяльність особи та позбавляти її права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею стажу.

Також суд зазначає, що в оскарженому рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області не оспорюються інші відомості, вказані у трудовій книжці, зокрема щодо періодів роботи працівника.

В матеріалах справи також наявна довідка №54 від 27.12.2022, видана філією «Кременецька дорожня експлуатаційна дільниця», про те, що ОСОБА_1 дійсно працювала в Шумському районному шляховому ремонтно-будівельному управлінні з 22.12.1980 (наказ №100-к від 22.12.1980) по 09.02.1982 (наказ №06-к від 09.02.1982) (а.с.13).

За змістом довідки від 27.12.2022 №53, виданої філією «Кременецька дорожня експлуатаційна дільниця», у грудні 1974 року створене Шумське районне шляхове ремонтно -будівельне управління (наказ Тернопільського облшляхбуду №1 від 02.12. 1974). З 01.10.2000 Шумське районне шляхове ремонтно-будівельне управління перетворене у Шумський райавтодор (наказ Мінтрансу №121 від 28.03.2000). Кременецький райавтодор являється правонаступником майна, інших активів і пасивів балансів, майнових прав і зобов`язань попередньої організації. У 2002 році згідно наказу Державної служби автомобільних доріг України № 93 від 05.03.2002 Шумський райавтодор реорганізований у філію «Шумський райавтодор» Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор». Дане підприємство являється правонаступником майна, інших активів і пасивів балансів, майнових прав і зобов`язань Шумського райавтодору (а.с.12).

Крім того, на підтвердження спірного періоду роботи з 18.05.1982 по 04.01.1987 позивачем надано до суду довідку трудового архіву Лановецької міської ради від 30.12.2022 №664/06-06 (а.с.9).

Довідку також не взято до уваги через те, що по батькові позивача, зазначене в цій довідці, не відповідає даним її паспорта. Однак судом вже надано оцінку такій підставі, згаданий недолік не перешкоджає зарахуванню вказаного періоду до страхового стажу ОСОБА_1 .

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 24.02.2023 №93 в частині відмови ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи є протиправним та підлягає скасуванню.

За встановлених у цій справі обставин наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Шумському районному шляховому ремонтно-будівельному управлінні з 22.12.1980 по 09.02.1982 та період роботи у Лановецькій «Райсільсьгоспхімії» (в подальшому ВАТ «Лановецький «Райагрохім») з 18.05.1982 по 04.01.1987.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 04.02.2023, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнула віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто набула право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачами страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 06 місяців 17 днів (а.с.34), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.11). Сукупна тривалість спірних незарахованих періодів роботи позивача становить 06 років 09 місяців 03 дні (а.с.40). Розрахунки страхового стажу зарахованого та спірного надані відповідачем.

При цьому у разі зарахування вищевказаних періодів роботи позивача в Шумському районному шляховому ремонтно-будівельному управлінні з 22.12.1980 по 09.02.1982 та у Лановецькій «Райсільсьгоспхімії» з 18.05.1982 по 04.01.1987, її страховий стаж становитиме понад 30 років та є достатнім для призначення пенсії за віком, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 24.02.2023 №93, яким позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком.

Застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про зобов`язання відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV.

На переконання суду, належним і ефективним способом захисту порушених прав позивача за обставин цієї справи є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати спірні періоди до страхового стажу та призначити пенсію, а не повторно розглянути заяву про призначення пенсії, оскільки відповідачем надано розрахунок зарахованого та спірного (незарахованого) страхового стажу (неврахування якого суд визнав протиправним), який дає достатні підстави суду стверджувати про виконання умов для призначення пенсії за віком позивачу, а спосіб захисту порушеного права має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

При цьому при визначенні відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який має розглянути питання про зарахування спірних періодів до страхового стажу та призначення пенсії позивачу, суд враховує, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1), якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи вищезазначені норми Порядку №22-1, суд зазначає, що:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, то суд зауважує, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Відтак пенсію позивачу необхідно призначити з 05.02.2023, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (60 років) (а не з 04.02.2023, як просить позивач у позові), зважаючи на те, що позивач звернулася за пенсією 16.02.2023, тобто до спливу трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 18.04.2023 (а.с.14).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області рішення від 24.02.2023 №93 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди в Шумському районному шляховому ремонтно-будівельному управлінні з 22.12.1980 по 09.02.1982 та у Лановецькій «Райсільсьгоспхімії» з 18.05.1982 по 04.01.1987.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 05.02.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вулиця П`ятницька, 83-А, місто Чернігів, 14005, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 24 травня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.