Справа № 420/5011/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5011/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ВАСКО-ІМПОРТ до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна товариства з обмеженою відповідальністю ВАСКО-ІМПОРТ (надалі - позивач) до Одеської митниці (надалі відповідач) про:

- визнати протиправним та скасувати прийняте Одеською митницею рішення про визначення коду товару № КТ UA -2022 від 09.11.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в жовтні місяці 2022 р. відповідно до умов Контракту та на підставі супроводжувальних документів позивач отримав від фірми «OZER TICARET INSAAT MALZ. VE GIDA MAD. SAN. LTD» товари будівельні матеріали, а саме «Гіпс, гіпсові в`яжучі (у вигляді кальцинованого гіпсу або сульфату кальцію), із вмістом невеликої кількості уповільнювачів та інших домішок», відповідно до Інвойсу EFI104 від 13.10.2022 р. З метою декларування вказаного товару позивачем 20.10.2022 р. було подано митну декларацію № UA26, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару та код товару згідно з УКТ ЗЕД , відповідно до опису товару, який зазначений у документах на товар та на підтвердження позивачем надано Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі повний перелік документів, передбачений ст. 53 МК України. Раніше за таким самим кодом товару позивач вже неодноразово здійснював розмитнення такого самого товару і у відповідача не виникало питань з цього приводу. Проте, 09.11.2022 р. відповідачем прийнято рішення № КТ-UA-2022, на підставі висновку Одеського управління експертиз та досліджень № -0304 від 03.11.2022 року. Позивач з метою уникнення збитків за простій товару та транспорту на митниці, вимушений був оформити товар за кодом товару УКТ ЗЕД , який незаконно визначено митницею. Позивач не погоджується з такими діями відповідача вважає їх незаконними та необґрунтованими, у зв`язку із чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 23.03.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/5011/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 20.10.2022 декларантом ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» для митного контролю та оформлення було подано митну декларацію (далі - МД) № 22UA26U3, одержувач товару ТОВ «ВАСКО ІМПОРТ». За МД № 22UA26U3 було заявлено товари: № 1 «Мати з скловати...», код УКТЗЕД заявлено ; №2 « 1. Гіпс, гіпсові в`яжучі (у вигляді кальцинованого гіпсу або сульфату кальцію із вмістом невеликої кількості уповільнювачів та інших домішок)». На виконання сформованих АСУР обов`язкових форм контролю 203-1, 905-3, 911-1, посадовою особою митного органу був проведений повний митний огляд з розпакуванням вантажних місць, на підставі якого встановлено, що згідно доглянутих місць порушень митного законодавства не виявлено, було проведено фотографування та також по товару № 2 було відібрано зразки., про що складено Акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу по МД № 22UA26U3 від 20.10.2022. 03 листопада 2022 Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби було проведено дослідження (аналізу, експертизи) та встановлення не відповідність заявленого декларантом коду товару за МД № 22UA26U3 до товару № 2 дійсності, про що складено висновок № -0304 від 03.11.2022. 09 листопада 2022 на підставі вищенаведених акту проведення огляду (переогляду) товарів, висновку Одеського управління експертиз та досліджень та чинного законодавства України, Одеською митницею було прийнято Рішення про визначення коду від 09.11.2022 № КТ-UA-2022, відповідно до якого товар № 2 був визначений за кодом 3214 90 00 90 згідно з УКТ ЗЕД. Таким чином, Одеська митниця під час здійснення перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією від 20.10.2022 № 22UA26U3 відповідно до правил класифікації товарiв згідно з УКТ ЗЕД та прийняття рішення про визначення коду товару № KT-UA-2022 від 09.11.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2022/000385 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала

права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ».

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що за текстом відзиву на позов відповідач наводить загальні норми законодавства, підтверджує відсутність будь-яких експертних висновків щодо визначення коду товару та намагається на себе перейняти роль експерта з визначення класифікації та якісних характеристик товару, намагаючись по тексту відзиву на позов провести власну експертизу щодо визначення коду товару, що є протиправним зважаючи на судову практику та норми законодавства, викладені позивачем у позовній заяві. Позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав на зміну коду товарів в цілому та на визначення нового коду товару без будь-яких висновків компетентних органів, що саме підтверджується і за текстом відзиву на позов де позивач намагається викрутити ситуацію на власну користь, при цьому посилаючись лише на висновок експерта від 03.11.2022 року, в якому зазначено, що експерт не зміг провести дослідження із за технічної неможливості проведення такої експертизи як просив відповідач. З викладених підстав, зважаючи на необґрунтованість доводів викладених у відзиві на позов, відсутність доданих до нього доказів, які б спростовували позицію позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

07 лиcтопада 2019 року між ТОВ «ВАСКО-ІМПОРТ» (надалі позивач) та фірмою «OZER TICARET INSAAT MALZ. VE GIDA MAD. SAN. LTD» укладено Контракт № 07/11/19 р. на поставку продукції.

Відповідно до п.1.1. Контракту Продавець зобов`язується постачати будівельні матеріали та сировину, в подальшому товари, в асортименті.

Відповідно до п. 1.4. Контракту кількість, асортимент, ціна Товару та фрахт до порту вивантаження погоджується в специфікаціях на кожну поставку.

Пунктом 3.1. Контракту передбачено, що поставка товару здійснюється морським транспортом на умовах CFR Херсон (Україна) «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Відповідно до умов CFR Херсон (Україна) «Інкотермс» в редакції 2010 року Продавець товару повинен включити до контрактної ціни товару вартість товару, вартість експортного митного оформлення товару та вартість доставки до порту «Херсон» без вартості розвантаження товару.

До контракту сторонами було підписано специфікацію №59 до контракту №07/11/19 найменування товару: ABS фінішна гіпсова штукатурка 25 кг/мішок (слінг- бег 1,25); ABS стартова гіпсова штукатурка 25 кг/мішок; MEGABOARD GLASSWOOL мати з скловати 9KG/M3.

В жовтні місяці 2022 р. відповідно до умов Контракту та на підставі супроводжувальних документів позивач отримав від фірми «OZER TICARET INSAAT MALZ. VE GIDA MAD. SAN. LTD» товари будівельні матеріали, а саме «Гіпс, гіпсові в`яжучі (у вигляді кальцинованого гіпсу або сульфату кальцію), із вмістом невеликої кількості уповільнювачів та інших домішок», відповідно до Інвойсу EFI104 від 13.10.2022 р.

З метою декларування вказаного товару позивачем було подано митну декларацію № UA26U3, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару та код товару згідно з УКТ ЗЕД , відповідно до опису товару, який зазначений у документах на товар та на підтвердження позивачем надано Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі повний перелік документів, передбачений ст. 53 МК України.

Відповідач направив на експертизу товар поданий на розмитнення позивачем, а саме: "Гіпс, гіпсові в`яжучі (у вигляді; кальцінованого гіпсу або сульфату кальцію), і із вмістом невеликої кількості уповільнювачів та інших домішок: фінішна гіпсова штукатурка "ABS SДTEN GIPS", розфасована в 7 слінгбегів - по 50 п/п мішків вагою 25 кг у кожному - 8750 кг (не в аерозольній упаковці). Склад: 3-12 % карбонату кальцію, 85-92 % напівгідрату сульфату кальцію, 1-5 % гідроксиду кальцію, 0,1-1 % ефіру целюлози, 0,1-0,5% лимонної кислоти; стартова гіпсова штукатурка "ABS SIVA:GIPS", розфасована в 9 слінгбегів - по 50 п/п мішків вагою 25 кг у кожному - 11250 кг (не в аерозольній упаковці). Склад: 3-12 % карбонату кальцію, 85-92 % напівгідрату сульфату кальцію, 0-2 % спученого перліту, 1-5 % гідроксиду кальцію, 0,1-1 % ефіру целюлози, 0,1- 0,5% лимонної кислоти.

За результатами дослідження товару у Спеціалізованї лабараторії з питань еспертири та досліджень Держмитслужби Одеське управління експертизи та досліджень складено висновок № -0304 від 03.11.2022 року.

Відповідач на підставі висновку Одеського управління експертиз та досліджень № -0304 від 03.11.2022 року 09.11.2022 року прийняв рішення про визначення коду товару № КТ UA -2022.

В рішенні № КТ UA -2022 від 09.11.2022 року зроблено висновок про те, що дрібнодисперсні порошки, не гідрофобізовані, виготовлені на основі часткового зневодненого гіпсу з функціональними домішками: включаючи уповільнювачі, карбонат кальцію, гідроксид увльцію, діоксид кремнію. Код товару (графа 33 ВМД).

Вважаючи вказане вище рішення відповідача протиправним, позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу України (надалі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

До митної справи, відповідно до ст. 7 МК України, відносяться, зокрема, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі за текстом - МК України) визначено поняття митного контролю, як сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів частини 3 статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів (стаття 257 МК України).

Відповідно до пункту 12 частини 2 статті 544 МК України, реалізуючи митну політику України, митна служба України виконує такі основні завдання: ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними під позиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 69 цього Кодексу, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Частиною 3 цієї статті, встановлено, що на вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари (частина 4 ст.69 МК України).

Згідно з частиною 5 статті 69 МК України, під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження органу доходів і зборів щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Для цілей митного оформлення класифікація товарів, наданих до митного оформлення, здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД - товарної номенклатури Митного тарифу України, затвердженої Законом України від 19 вересня 2013 року №584-VІІ «Про Митний тариф України».

Товарна номенклатура Митного тарифу України складається з трьох складових частин - Основних правил інтерпретації класифікації товарів, приміток до розділів та груп та безпосередньо номенклатури товарів (текстовий опис угруповань ТН (розділ, група - два знаки, позиція - чотири знаки, підпозиція - шість знаків, категорія - вісім знаків, підкатегорія десять знаків) та їх цифрове позначення - код товарів).

Згідно з пунктом 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій.

Відповідно до пункту 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, категоріях і підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень, положень вищенаведених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації.

Пунктом 2 (b) Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД встановлено, що класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

За правилом 3 (а) у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (ргіта fасіе) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис.

Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару.

Відповідно до правила З (b) у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (ргіта fасіе) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати.

Cуд зауважує що, зазначеними правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої товарної підкатегорії слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Згідно ч.1 ст.356 МК України, взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для: 1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; 2) перевірки задекларованої митної вартості товарів; 3) встановлення країни походження товарів; 4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин; 5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність; 6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.357 МК України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Згідно ч.3 ст.357 МК України призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до ч.8 ст.357 МК України за результатами проведених досліджень (аналізів, експертиз) експерт готує висновок за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Частиною 9 ст.357 МК України передбачено, що у висновку про результати дослідження (аналізу, експертизи) зазначаються:

1) місце і дата проведення дослідження (аналізу, експертизи);

2) ким і на підставі якого документа проводилося дослідження (аналіз, експертиза);

3) запитання, поставлені перед експертом;

4) об`єкти дослідження (аналізу, експертизи);

5) матеріали і документи, надані експерту;

6) зміст та результати дослідження (аналізу, експертизи) із зазначенням методів їх проведення;

7) оцінка результатів дослідження (аналізу, експертизи), висновки та їх обґрунтування.

Суд встановив, що за результатами дослідження товару поданого позивачем на розмитнення, а саме: "Гіпс, гіпсові в`яжучі (у вигляді; кальцінованого гіпсу або сульфату кальцію), і із вмістом невеликої кількості уповільнювачів та інших домішок: фінішна гіпсова штукатурка "ABS SДTEN GIPS" зроблено, наступний висновок: «Проби №№ 1,2 - дрібнодисперсні порошки, не гідрофобізовані, виготовлені на основі частково зневодненого гіпсу формули СаSО4 0.5Н2О з функціональними добавками/домішками (суміші): включаючи уповільнювачі, карбонат кальцію (неорганічний наповнювач). В пробі № 1 виявлено лужні добавки (гідроксид кальцію); діоксид кремнію у вигляді спученого перліту в пробі № 1 не виявлено. У пробі № 2 визначено лужні добавки (гідроксид кальцію) та діоксид кремнію у вигляді спученого перліту - 2.3±0.5 %. Проби №№ 1,2 не містять таких добавок, як полімерні зв`язувальні речовини, смоли, оливи, олії, клей, каучук, азбест, пігменти, барвники, органічні пластифікатори, пісок, розчинники. До Одеської митниці листом Одеського управління від 26.10.2022 №7.17- 36/7.10/4225 направлено клопотання щодо проведення часткового дослідження (без визначення повного складу товару, що необхідно для визначення відповідності товару гр. 31 МД ІМ 40 ДЕ від 20.10.2022 №UА500490/2022/009і26)».

Відповідно до пункту 9 розділу III "Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України" визначено, що якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Наразі, не зважаючи на те, що для вирішення питання про встановлення іншого коду УКТ ЗЕД ніж вказано у ВМД позивача митниці необхідні були спеціальні знання та додаткові матеріали, які б дали можливість чітко визначити характеристики товару, митниця не витребувала у позивача додаткових документів, не провела чи не замовила відповідних експертних досліджень, а в порушення норм законодавства на власний розсуд без належних на то правових підстав визначила (змінила) код товару на код УКТ ЗЕД , виходячи лише з тих мотивів, що у разі зміни коду товару на такий, як захотіла митниця ставка ввізного мита склали більший відсоток ніж ставка за кодом товару зазначеним позивачем.

Суд зазначає, що у висновку Одеського управління експертиз та досліджень № -0304 від 03.11.2022 року, на який послалася митниця як на єдину підставу для зміни коду товару зазначено: «В Одеському відділі на даний час відсутня технічна можливість визначення кількісного вмісту карбонату кальцію, гідроксиду кальцію та уповільнювачів, походження проб (природне/штучне). Функціональне призначення додатків визначається виробником у відповідності до модифікації функціонального призначення продукції. Для визначення, чи пройшов заявлений товар спеціального процесу збагачення та кальцінування, необхідно провести безпосереднє дослідження/обстеження виробничого процесу».

Отже, обстеження виробничого процесу відповідно відповідачем не замовлено та не проведено.

Позивач у митній декларації класифікував поставлений на територію України товар за кодом , згідно з УКТ ЗЕД, посилаючись на інформацію, зазначену в товаросупровідних документах.

Відповідач не мав законних підстав змінювати код товару, оскільки відповідно до висновку експерта провести дослідження без обстеження виробничого процесу було б не можливо і експертиза не встановила ознак для зміни коду товару зазначеного позивачем відповідно до супровідних документів наданих товаровиробником.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі №814/978/17 зазначив, що класифікацію товарів за УКТЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією, може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Суд зауважує, що у оскаржуваному рішенні відсутні будь-які обґрунтування щодо допущення позивачем порушень правил класифікації. Зміст спірного рішення не дає можливості встановити, з огляду на які характеристики досліджуваного товару та з посиланням на які норми відповідач дійшов висновку про неможливість класифікації товару за кодом УКТ ЗЕД 25202000 та необхідність застосування коду УКТ ЗЕД .

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що рішення про визначення коду товару № КТ UA -2022 від 09.11.2022 року, є протиправним та належить до скасування.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

За таких обставин, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивач слід стягнути понесені позивачем витрати в розмірі 2684,00 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Позивач у позовній заяві зазначає, що орієнтовний розмір витрат, які він може понести у зв`язку з розглядом цієї справи в частині оплати послуг адвоката становить 10000,00 грн.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16, від 30 липня 2021 року у справі №560/5990/20.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявний лише ордер адвоката Корнелюк В.В. на надання правничої допомоги. Отже, позивач не надав докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу.

Також, позивач не заявляв і про свій намір подати докази щодо розміру витрат, які він сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом цієї справи.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю ВАСКО-ІМПОРТ до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Одеською митницею рішення про визначення коду товару № КТ UA -2022 від 09.11.2022 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю ВАСКО-ІМПОРТ судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 00 коп.).

У задоволенні вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.05.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва