Справа № 440/5981/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 травня 2023 року

Київ

справа № 440/5981/20

адміністративне провадження № К/990/18023/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі № 440/5981/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа - Державна податкова служба України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 до суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (далі - скаржник, позивач), направлена до суду поштою 16.05.2023.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Однак, обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для оскарження судових рішень в касаційному порядку на цих підставах скаржник не наводить.

Так, здебільшого скаржник посилається на постанови Верховного Суду, у яких процитовано рішення ЄСПЛ, однак, скаржник не зазначає ані яку саме норму матеріального права суди застосували неправильно, ані які саме висновки судів і якому саме висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми не відповідають судові рішення. Відсутнє й обґрунтування подібності правовідносин.

Також у касаційній скарзі міститься посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України і зазначено про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування пункту 30.3 статті 30 ПК України з огляду на наявність у позивача права на податкову пільгу. Однак, зі змісту судових рішень не вбачається, що перед судами було поставлено питання про застосування ані цієї норми, ані підпунктів 281.1.2, 281.1.3 пункту 281.1 статті 281 ПК України.

Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, скаржник не обґрунтовує свої доводи у взаємозв`язку із висновками суду апеляційної інстанції, якими була надана правова оцінка таким доводам. Зокрема, суд апеляційної інстанції у судовому рішенні зазначав як про заходи, які вживалися судом задля повідомлення позивача про апеляційний перегляд, так і з посиланням на відповідні норми права надавав оцінку доводам позивача щодо відсутності у ОСОБА_2 повноважень на підписання відзиву, визнавши їх безпідставними.

Також у касаційній скарзі міститься посилання на встановлення судом першої інстанції обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. Однак, такі доводи приведені у взаємозв`язку із посиланням на неналежність як доказу документа про надіслання позивачеві копії відзиву на позов. Водночас, такі доводи не узгоджуються ані з поняттям доказів у справі, встановленим статтею 72 КАС України, ані з поняттям їх недопустимості (стаття 74 КАС України). Не обґрунтовує позивач і того, яким чином заявлене ним порушення вплинуло на правильність застосування норм права і вирішення справи.

У касаційній скарзі також містяться посилання на наявність винятків, передбачених підпунктами «а», «б», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, однак, які мають загальний характер або не обумовлені взаємозв`язком із висновками судів попередніх інстанцій. Більш того, посилаючись на неможливість спростування деяких обставин, скаржник не зазначає при розгляді якої саме справи він позбавлений такої можливості. Більш того, судові рішення не містять встановлення таких обставин як те, що позивач є юридичною особою, що зазначена в податкових повідомленнях-рішеннях адреса є податковою адресою позивача.

Зазначене у сукупності унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі № 440/5981/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області, третя особа - Державна податкова служба України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон