Справа № 320/4723/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Справа № 320/4723/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду, з урахуванням поданої заяви від 07.03.2023, звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні її на інший вид пенсії відповідно до Закону №796;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити з 01 липня 2021 року пенсію ОСОБА_1 на більш вигідних для неї умовах відповідно до Закону № 796 як інваліду ІІІ групи, захворювання якої пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести відповідні перерахунки щодо розміру пенсії ОСОБА_1 як інваліду ІІІ групи, захворювання якої пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, які були проведені пенсіонерам, інвалідам-чорнобильцям ІІІ групи з 01.07.2021 року та з 01.03.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області визначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не отримані з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області кошти, як частину пенсії з 01 липня 2021 року, враховуючи визначені суми пенсій за цей період.

02.03.2023, ухвалою суду дана позовна заява була відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України залишена без руху у зв`язку із невідповідністю останньої ч. 5 ст. 160, ч. 4 ст. 161 КАС України та визначено позивачу порядок та строк усунення недоліків позовної заяви.

07.03.2023 позивачем недоліки позовної заяви усунуто, подано уточнюючу позовну заяву із визначенням належного відповідача та позовних вимог.

13.03.2023, ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що має третю групу інвалідності за загальним захворюванням та пенсію отримує з 10.10.2019 по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ.

17 грудня 2019 року позивач отримала висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, що її захворювання пов`язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, посвідчення отримала лише 01.06.2020.

15.06.2020 позивач звернулась до Пенсійного фонду із заявою про переведення її на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, надавши відповідні документи та відповідач усно роз`яснив та повідомив про те, що у зв`язку із переходом на вказану пенсію, розмір такої буде меншим, як наслідок відповідач відмовив та такі дії і бездіяльність працівників пенсійного органу позивач вважає протиправними.

Отримавши 15.07.2020 посвідчення про інвалідність третьої групи через інвалідність потерпілого від аварії на ЧАЕС, ОСОБА_1 знову звернулась до пенсійного органу з відповідною усною заявою, пояснень належних щодо відмови, не отримала.

Враховуючи внесені зміни з 1 липня 2021 року згідно Закону України від 29.06.2021 №1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», позивач вважає, що через протиправні дії та бездіяльність Пенсійного фонду вона втратила з 01.07.2021 приблизно 18000,00 грн. пенсії та згідно Закону України від 15.02.2022 №2040-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення пенсійного законодавства та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», як наслідок не проведена належна індексація пенсії з 01.03.2022.

ОСОБА_1 наполягає на переведенні її на спірний вид пенсії з 01.07.2021 та проведення відповідних перерахунків і виплат компенсацій втрати частини доходів, належної індексації пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відтак, вказуючи про неодноразові усні звернення та, зокрема, письмові звернення (15.06.2020, 10.08.2021), позивач отримувала, як вважає, незрозумілі пояснення та необґрунтовані відповіді, в серпні 2022 року подала відповідну письмову заяву та не отримала позитивного результату, з позиції відповідача відомо про те, що переведення на інший вид пенсії є недоцільним оскільки за призначеною пенсією така є більшою ніж якщо перейти на інший вид пенсії.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач своїми неправомірними діями та бездіяльністю позбавляє її право на призначення пенсії за її вибором з 01.07.2021 та отримання належного перерахунку пенсії та розміру пенсії, відповідно до діючого законодавства. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

13.04.2023 до суду надійшов відзив від відповідача, в якому вказано про незгоду із позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає, що перехід станом на 01.06.2020 з пенсії по інвалідності третьої групи на спірну пенсію було не доцільно, оскільки розмір пенсії був більшим ніж передбачалось Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсія становила 2100 грн. та додатково пенсія, як особі з інвалідністю третьої групи з числа потерпілих ЧАЕС 1-ї категорії складала 170,82 грн. Враховуючи, що з 1 липня 2021 року Законом України від 29.06.2021 №1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було внесено зміни до ч. 3 статті 54, в частині визначення мінімальних розмірів пенсійних виплат, розмір пенсії зокрема для третьої групи становить 3700 грн. Згідно положення ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення пенсії відбувається за вибором особи та розмір призначеної пенсії не може бути меншим за розміри, визначені ч. 3 ст. 54 вказаного закону. Починаючи з 2022 року розміри пенсій індексуються щороку з 1 березня відповідного року, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається абз. 2 і 3 ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.08.2022 (дата реєстрації) позивач звернулась із заявою про переведення на спірний інший вид пенсії та внаслідок перерахунку такої, станом на 11.08.2022 з урахуванням коефіцієнта індексації 1,4, пенсія склала 4388,82 грн. Відповідач зазначив, що право на вибір пенсії визначений ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказує, що перерахунок пенсії позивача здійснений відповідно до чинного законодавства.

Щодо компенсації за неотримані кошти, посилаючись на положення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закон України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, вказує на тому, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи, у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги, як наслідок, компенсація втрати частини доходів нараховується за фактом виплати доходів в день їх виплати. Для можливості нарахувати і виплатити компенсацію необхідно визначити приріст індексу споживчих цін, вважає відсутніми підстави для нарахування компенсації, з урахування вказаного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено також копії з матеріалів пенсійної справи позивача, які відповідно підлягають врахуванню та дослідженню в даній справі.

11.05.2023 судом отримано відповідь на відзив від позивача та її представника, в якому викладено про необґрунтовану позицію відповідача, за аналогічними твердженнями, вказаними в уточненій позовній заяві, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Інших доповнень, заперечення на відзив, пояснень та доказів від сторін не надійшло.

За ч. 5 та ч. 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження та за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, правову позицію відповідача, викладену у відзиві, позицію позивача щодо відзиву відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 19.11.1996 Баришівським РВ УМВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Згідно експертного висновку від 20.12.2019 №7893 Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України про встановлення причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за зверненням ОСОБА_1 та на підставі відповідних документів, зроблено висновок «Захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки МСЕК Серії АВ №0092504, виданої 20.02.2020 (акт огляду №577), визначено ОСОБА_1 третю групу інвалідності, пов`язаної з наслідками аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_1 є особою з третьою групою інвалідності, пов`язаної з наслідками аварії на ЧАЕС та має відповідне посвідчення потерпілої Чорнобильської катастрофи Категорії 1, Серії НОМЕР_3 , виданого 01.06.2020 Київською облдержадміністрацією.

З 10.10.2019 за заявою, ОСОБА_1 від 15.10.2019, призначено та така отримувала пенсію по третій групі інвалідності як потерпіла від аварії на Чорнобильській АЕС, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ, має посвідчення Серії НОМЕР_4 видане 15.07.2020.

За матеріалами з пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що позивач 08.11.2019 зверталась із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із наданням до пенсійного органу додаткових документів, а саме посвідчення про надання статусу потерпілого ЧАЕС.

15.06.2020 ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про зміну надбавки, надавши до неї виписку з огляду МСЕК АВ 0092504; ідентифікаційний код, експертний висновок із встановлення причинного зв`язку між захворюванням та наслідків аварії на ЧАЕС №7893; паспорт, посвідчення НОМЕР_5 .

11.08.2022 ОСОБА_1 звернулась із заявою про перехід на пенсію за іншим законом на пенсію по інвалідності із урахуванням положень нової редакції ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додавши до такої документи: виписку з огляду МСЕК АВ 0092504; ідентифікаційний код, експертний висновок із встановлення причинного зв`язку між захворюванням та наслідків аварії на ЧАЕС №7893; паспорт, посвідчення НОМЕР_5 , трудову книжку № НОМЕР_6 , та інші документи.

Згідно протоколу розрахунку Пенсійного фонду станом на 18.08.2022 вбачається рішення 03 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , повний страховий стаж 42 роки 1 місяць 8 днів, коефіцієнт стажу 0,42083, з урахуванням кратності - 0,42083, з 01.07.2022 взято 50 % для обчислення пенсії по інвалідності, розмір пенсії за віком 2381,89 грн., доплата за понаднормовий стаж (за 12 років) 187,68 грн., загальний розмір пенсії - 2569,57 грн., розмір пенсії по інвалідності 1284,79 грн., надбавка на індексації на 01.03.2022 135,00 грн., додаткова пенсія інвалідам 3 групи з числа потерпілих на ЧАЕС 170,82 грн., доплата до мінімальної пенсії (2027) 436,39 грн. Доплата за індексацією заробітної плати 273,00 грн.. Відповідно, розмір пенсії з надбавки визначено 2300,00 грн.

Аналогічний перерахунок складено з 01.10.2022 та 01.12.2022, різниця становить в перерахунку за 01.12.2022 щодо розміру доплати до мінімальної пенсії (2093) та нарахування відповідно 502,39 грн. Та сума, пенсії залишається незмінною 2300,00 грн.

Згідно алгоритму розрахунку пенсії ОСОБА_1 по Закону №1058, виходячи із заробітку за довідкою, з обмеженням, коефіцієнтом, зокрема з 01.06.2020 наявні показники середнього розміру по мінімальній заробітній платі - 4723,00, з 01.09.2020 5000,00, з 01.01.2021 показник збільшено на - 6000,00 та з 01.12.2022 показник становить 6500,00.

Розрахунок заробітку для обчислення пенсії по даті вводу заробітку 15.10.2019 виглядає: середній заробіток за три попередні роки (за 2016-2018 роки) 6188,89 грн.; останній місяць врахованої заробітної плати 28.02.2022; максимальна дата оптимізації 28.02.2022; до оптимізації сума коефіцієнтів заробітної плати 167,03971 та після оптимізації 104,19640; до оптимізації кількість місяців заробітної плати 249; в межах 10 % кількість місяців виключених оптимізацією 50; понад 10 % кількість місяців виключених оптимізацією 83; після оптимізації кількість місяців заробітної плати - 116; до оптимізації індивідуальний коефіцієнт для обчислення 0,67084; страховий стаж за місяць врахованої заробітної плати (116-4+58/30) 113,93333; після оптимізації індивідуальний коефіцієнт для обчислення 0,91454; середній заробіток для обчислення - 5659,99000.

Позивач до обрахунку призначеної пенсії з 10.10.2019 до пенсійного органу зауважень не пред`являла, в адміністративному чи судовому порядку такі дії не оскаржувала.

19.08.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою (вх. №11537/П-1000-22) з проханням призначити їй пенсію як інваліду третьої групи, захворювання якої пов`язане з наслідками Чорнобильської АЕС з липня 2020 року та провести перерахунок розміру її пенсії з 01.07.2021 та 01.03.2022 з урахування індексації та втрати доходів.

До вказаної заяви ОСОБА_1 додала документи на підтвердження третьої групи інвалідності, копію посвідчення пенсіонера, потерпілої від аварії на ЧАЕС, копію паспорту, ідентифікаційного коду.

01.09.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 19.08.2022, в якому пенсійний орган вказав про недоцільність переходу на пенсію за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір якої визначено ст. 54 за заявою від 15.06.2020, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії був більшим, станом на 01.06.2020 отримувала пенсію в розмірі 2100 грн. До пенсії по інвалідності було встановлено додаткову пенсію, особі з інвалідністю третьої групи з числа потерпілих ЧАЕС 1-ї категорії, в розмірі 170,82 грн. Та, згідно розрахунку пенсії станом на 01.06.2020 по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії складає 1972,62 грн.

Враховуючи, що з 1 липня 2021 року Законом України від 26.06.2021 №1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було внесено зміни до ч. 3 статті 54, в частині визначення мінімальних розмірів пенсійних виплат, розмір пенсії зокрема для третьої групи становить 3700 грн.

За положенням ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення пенсії відбувається за вибором особи та розмір призначеної пенсії не може бути меншим за розміри, визначені ч. 3 ст. 54 вказаного закону. Починаючи з 2022 року розміри пенсій індексуються щороку з 1 березня відповідного року, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається абз. 2 і 3 ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зробивши перерахунок пенсії ОСОБА_1 11.08.2022, Пенсійний фонду вказує про розмір пенсії з надбавками 4388,82 грн., доплата з вересня 2022 року складає 1415,01 грн.

Не погоджуючись із діями та бездіяльністю працівників пенсійного органу, ОСОБА_1 подала скаргу до Пенсійного фонду України від 20.10.2022, заяву від 15.11.2022 та отримала відповідь, в якій вказано та враховано обставини звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу 15.06.2020 із заявою про зміну надбавки, вказано, що порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2021 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі отриманої заяви від 15.06.2020, вказано про встановлення додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі визначеному Порядком №1210. Посилаючись на п. 11 Порядку №1210 та Закон України від 14.11.2019 №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» відмічено про установлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року 1638 грн., з 1 липня 1712 грн., з 1 грудня 1769 грн.

Також, у відповіді вказано що враховуючи положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» станом на 15.06.2020 при обчисленні пенсії по інвалідності ІІІ групи призводило до зменшення розміру пенсійної виплати.

Враховуючи положення ст. 45 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказано про те, що ОСОБА_1 відповідно до поданої заяви від 11.08.2022 переведена з пенсії по інвалідності, призначеної за Законом №1058 на пенсію по інвалідності за Законом №796, пенсія визначена з урахуванням норм Закону України від 26.06.2021 №1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» та встановлено у розмірі 3700 грн. та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», розмір пенсії вказано з 11.08.2022 - 4388,82 грн., де 4218,00 грн. розмір пенсії, 170,82 грн. додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Вказано, що за заявою поданою 15.06.2020 з питання обчислення пенсії, повідомлено спеціалістом про те, що розмір пенсії обчислений за Законом №796 зменшується. За зверненнями 11.02.2020, 01.06.2020, 10.08.2022 надавались роз`яснення з питань пенсійного забезпечення.

Враховуючи вищезазначене, вбачається, що ОСОБА_1 як письмово так і усно зверталась до Пенсійного фонду із заявами про перерахунок пенсії, щодо проведення перерахунку та як вказує, про переведення на спірний вид пенсії вважаючи, що відповідно до внесених в Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змін Законом № 1584-ІХ вона з 01.07.2021 по вказаному Закону № 796, за наслідками переведення на дану пенсію, буде отримувати більшу пенсію, ніж отримує по Закону №1058, у зв`язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.

Відповідач як усно так і письмово повідомляв ОСОБА_1 про те, що переведення її на пенсію за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по заяві від 15.06.2020 було недоцільно, оскільки внаслідок проведення розрахунку, пенсія була б значно меншою. Перерахунок пенсії проводився, доплати до пенсії призначались.

З відповідей Пенсійного фонду встановлено судом, що останнім було переведено ОСОБА_1 з 11.08.2022 на спірну пенсію по її усній заяві та здійснено перерахунок пенсії з 01.09.2022, розмір пенсії з надбавками визначено 4388,82 грн., доплата з вересня 2022 року складає 1415,01 грн.

Таким чином, в даній справі позивач не погоджується із діями та бездіяльністю Пенсійного органу по не переведенню її на інший вид пенсії, а саме на пенсію по інвалідності третьої групи, захворювання якої пов`язано з наслідками Чорнобильської ЧАЕС за ст. 54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2021, згідно поданої усної заяви 11.08.2022, наполягає, що розмір пенсії, внаслідок переведення, був би більшим, пенсійний орган позбавляє її права на отримання належного їй розміру пенсії, дії та бездіяльність призвела до значної втрати пенсії в її розмірі.

Суд зазначає, що позивач в позові описує та вказує про звернення до пенсійного органу ще за заявою від 15.06.2020 про переведення на спірний вид пенсії, та судом не встановлено таких обставин, за матеріалами пенсійної справи така заява була подана щодо встановлення надбавки до пенсії, а не щодо переведення з одного виду пенсії на інший вид. Щодо наслідків переведення позивача на спірну пенсію, ОСОБА_1 надавались усні роз`яснення. Та, на переведенні на спірний вид пенсії позивач за заявою від 15.06.2020 не наполягає, спір стосується поданої заяви усної 11.08.2022 щодо переведення на спірний вид пенсії з 01.07.2021. Відтак, вказані обставини щодо звернення з 15.06.2020 не є предметом розгляду справи та останні враховуються судом.

Відповідно, предметом розгляду у даній справі є дії Пенсійного фонду щодо поданої усної заяви ОСОБА_1 від 11.08.2022 про переведення на спірний вид пенсії враховуючи положення редакції ст. 54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2021, що підлягають перевірці судом на відповідність положенням ч. 2 ст. 2 КАС України з дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначених частиною третьою вказаної статті.

Суд зазначає, що згідно п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 1, ч. 3 ст. 3 КАС України).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ (далі - Закон № 1058-VІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Положеннями ст. 1 Закону № 1058-VІ визначено, що мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4 Закону № 1058-VІ).

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058-VІ визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

За ст. 6 Закону № 1058-VІ непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат, зазначених у частині першій цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 2 ст. 7 Закону № 1058-VІ).

Зокрема, ст. 9 Закону № 1058-VІ передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону № 1058-VІ визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством (ч. 1 ст. 31 Закону № 1058-VІ).

Пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону (ч. 1 ст. 30 Закону № 1058-VІ).

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, з 10.10.2019 ОСОБА_1 отримувала пенсію по третій групі інвалідності як потерпіла від аварії на Чорнобильській АЕС, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ. Пенсійне посвідчення Серії НОМЕР_4 видане 15.07.2020.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-VІ для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-VІ заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзп ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

За ст. 41 Закону № 1058-VІ вбачається, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. 3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Згідно ст. 42 Закону № 1058-VІ для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати (ч 3 ст. 42 Закону № 1058-VІ).

За обставинами по справі позивач вважає, що з 01.07.2021 враховуючи положення Закону № 1584-ІХ яким внесено з 01.07.2021 зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ, в разі переведення її на пенсію за вказаним Законом №796-ХІІ, вона мала б отримувати більшу пенсію за розміром ніж по Закону № 1058-VІ, тому зверталась до Пенсійного фонду із усними заявами про переведення на спірну пенсію за Законом №796-ХІІ та письмову заяву подано 11.08.2022.

Суд зазначає, що положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) спрямовані на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

За ст. 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я (ст. 12 Закону №796-ХІІ).

Причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою і Чорнобильською катастрофою підтверджено експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 20.12.2019 №7893 «Захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС».

ОСОБА_1 згідно посвідчення Категорії 1 Серії НОМЕР_3 виданого Київською обласною держадміністрацією 01.06.2020 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, третя група інвалідності.

Суд зазначає, що причинний зв`язок між наслідками аварії на ЧАЕС та захворюванням позивача було підтверджено та встановлено відповідно вказаним експертним висновком від 20.12.2019 №7893, та з 10.10.2019 ОСОБА_1 отримувала пенсію по третій групі інвалідності як потерпіла від аварії на Чорнобильській АЕС, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VІ, статус якої також вбачається з посвідчення Категорії 1 Серії НОМЕР_3 виданого Київською обласною держадміністрацією 01.06.2020 та із пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_4 , виданого 15.07.2020.

За ст. 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме, особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Згідно абз. 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Відповідні компенсації та пільги для категорії 1 визначені розділом IV Закону №796-ХІІ.

Згідно ст. 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (ст. 50 Закону №796-ХІІ).

Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою (ч. 1 ст. 54 Закону №796-ХІІ).

Згідно Закону України № 1584-IX від 29.06.2021 «Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» за пунктом 2 розділу І, частину третю статті 54 викладено в наступній редакції «В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.»

доповнено частинами четвертою і п`ятою такого змісту:

"Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України".

Відповідно, до розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення, вбачається, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2022 року, крім пункту 2 розділу I цього Закону та пункту 2 цього розділу, які набирають чинності з 1 липня 2021 року згідно Закону № 1584-IX.

Таким чином, викладені в новій редакції зміни до частини третьої та доповнення частинами четвертою і п`ятою статті 54 Закону №796-ХІІ набули чинності з 01.07.2021 та підлягають застосуванню Пенсійним органом але в разі перебування пенсіонера на пенсії за Законом №796-ХІІ чи подання відповідної заяви із документами про призначення пенсії за вказаним Законом.

Відтак, з 01.07.2021 розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначена за Законом №796-ХІІ не можуть бути нижчими, зокрема, для III групи інвалідності - 3700 гривень.

Також, розміри пенсії, передбачені частиною третьою статті 54 Закону №796-ХІІ, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач вказує про те, що ОСОБА_1 була переведена на пенсію за Законом №796-ХІІ з 11.08.2022 за усною заявою позивача, перерахунок її пенсії здійснено з 01.07.2022, відтак переведення не відбулось з 01.07.2021 та відповідно не проведено перерахунок пенсії з 01.07.2021, враховуючи, що про переведення на пенсію по інвалідності ІІІ групи, захворювання якої пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ зі слів пенсіонера, остання зверталась неодноразово устно.

Суд враховує у справі постанову Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою постановлено затвердити Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що додається та Пенсійному фонду України доручено забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Зокрема, п. 1 вказаного Порядку №1210 визначено, що останній визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пунктом 11 Прядку №1210 (в редакції на дату призначення пенсії жовтень 2019 року) визначено, що мінімальний розмір пенсії становить для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: осіб з інвалідністю III групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 110 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р..

Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року 1638 грн., з 1 липня 1712 грн., з 1 грудня 1769 грн.

Відповідач наполягає, що обчислення пенсії по інвалідності ІІІ групи за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за заявою ОСОБА_1 від 15.06.2020 призвело б до зменшення розміру пенсії.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, розмір пенсії на 15.06.2020 складав 2100,00 грн. із призначенням додаткової пенсії, як особі з інвалідністю ІІІ групи з числа потерпілих ЧАЕС 1 категорії в розмірі 170,82 грн.

Суд в даній справі погоджується із позицією відповідача, враховуючи вказані вище норми діючого законодавства, що переведення позивача на спірний вид пенсії та як наслідок проведення перерахунку пенсії за зверненням від 15.06.2020 призвели б до зменшення розміру пенсії та складала б - 1972,62 грн.

До визначення пенсійним фондом вказаного розміру пенсії, яку ОСОБА_1 отримувала станом на 15.06.2020, позивач зауважень не виклала, та оскільки вказані обставини не є предметом розгляд у даній справі, суд не досліджує визначений розмір пенсії позивача в червні 2020 року. Суд зазначає, що позивач та її представник не надали суду належних та достатніх доказів на протилежності твердженням відповідача.

Поряд з тим, відповідач не заперечує наявність внесених змін Законом № 1584-ІХ до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які набули чинності з 01.07.2021, при цьому, також не спростовуючи право вибору пенсіонера виду пенсії, переводить позивача на спірну пенсію з 11.08.2022 та проводить відповідний перерахунок пенсії з 01.07.2022 і визначає її розмір, з урахуванням додаткової пенсії, як інваліду 3 групи з числа потерпілих ЧАЕС 1 категорії 170,82 грн., застосовуючи коефіцієнт 1,4, мінімальний розмір пенсії враховує 4218,00 грн. та в результаті розмір пенсії визначає - 4388,82 грн.

За ст. 10 Закону № 1058-VІ особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно п. 1.8 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії… вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

За ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-VІ перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Статтею 46 Закону № 1058-VІ передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Таким чином, враховуючи положення вищевказаного законодавства, переведення позивача на спірну пенсію відбулось з 11.08.2022 та відповідно вчинено перерахунок пенсії з 01.07.2022 (заява подана до 15 числа місяця) та застосовано індексацію з 01 березня 2022 року, враховуючи внесені зміни до ст. 42 Закону №796 вказаним Законом №1584-ІХ.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять заяви позивача ОСОБА_1 поданої до Пенсійного органу з 01.07.2021 за предметом переведення на пенсію по інвалідності ІІІ групи, захворювання якої пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, така заява була подана усно 11.08.2022, задовго після внесених змін до ст. 54 Закону №796-ІХ, як наслідок, застосувавши положення Закону №796-ХІІ, який зокрема передбачає переведення пенсії з дати звернення особи, що визначено в ст. 45 вказаного Закону, пенсійний орган вчинив відповідні правомірні дії.

Таким чином, суд не вбачає законних підстав для визнання дій чи бездіяльності Пенсійного фонду по не переведенню ОСОБА_1 з одного виду пенсії на спірну, оскільки такі дії відбулись та вчинені відповідно до поданої заяви позивача від 11.08.2022 з - 11.08.2022. Право на переведення на спірну пенсію з 01.07.2021 по заяві від 11.08.2022 спростовується обставинами по справі та наявними у ній доказами.

Щодо індексації, з протоколу пенсійного органу станом на 18.08.2022 вбачається проведення індексації та визначення такої на 01.03.2022 135,00 грн.

Стосовно компенсації втрати частини доходів, суд зазначає слідуюче та враховує, що ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності ІІІ групи, захворювання якої пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, з 11.08.2022, перерахунок пенсії здійснено з 01.07.2022. Відповідач вважає відсутніми підстави для виплати вказаної компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ).

Стаття 1 Закону № 2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-ІІІ).

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17 та від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

Тому у випадку бездіяльності органу Пенсійного фонду щодо виплати сум пенсії, позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно - правовим актом обов`язку здійснити виплату належних позивачу сум.

Враховуючи вищезазначене, встановлені обставини переведення позивача на спірну пенсію з 11.08.2022, проведення пенсійним органом перерахунку з 01.07.2022, нарахування індексації визначеної на березень 2022 року, проти чого остання не заперечувала, не встановлення судом наявності законних підстав для переведення на спірну пенсію з 01.07.2021 та відповідно наслідки такого переведення, відсутність порушення відповідачем встановлених термінів виплати пенсії, суд не вбачає підстав для застосування та вирішення питання щодо компенсації позивачу втрати частини доходів з пенсії ОСОБА_1 , відтак вказана вимога не підлягає задоволенню.

Частина 1 статті 9 КАС України визначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Враховуючи вищезазначене та встановлене судом, суд приходить до висновку, що позивачем та представником позивача не доведено належними та достатніми доказами неправомірність дії та бездіяльність Пенсійного Фонду за предметом спору, судом в ході вирішення справи та за наданими до суду поясненнями і письмовими доказами не встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Відповідачем надано належні та достатні докази на спростування тверджень позивача та її представника по суті спору.

Щодо визначення пенсії на найбільш вигідних умовах слід враховувати, як такі обставини, що безпосередньо приймаються до уваги Пенсійним органом під час призначення пенсії чи то переведення на певний вид пенсії, проведення перерахунку пенсії та після настання таких обставин враховуються належні норми діючого законодавства, які підлягають застосуванню виключно в інтересах пенсіонера.

Станом на час виникнення спірних правовідносин і на час розгляду цієї справи судом, оскаржувані дії відповідача не призвели до порушень прав позивача, оскільки пенсію ОСОБА_1 отримувала у попередньому розмірі, відповідно до норм діючого законодавства до моменту переведення на інший вид пенсії.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 7 Закону №1058, пенсійним органом підлягає врахуванню визначення, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а також, вказане закріплено в ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Виходячи з наслідків вирішення справи судом та обставин звільнення позивача від сплати судового збору за ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за відсутності заявлених від сторін інших витрат по справі, суд вважає відсутніми процесуальні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 77-80, 243-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.