Справа № 200/951/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 року Справа№200/951/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), у якій просить:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 28.12.2022 року відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року у справі № 200/2489/22 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (відповідач у справі № 200/2489/22), правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач у цій справі), було нараховано і виплачено страхові виплати позивачу за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року, однак при нарахуванні та виплаті вказаних виплат не було застосовано положення Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

У зв`язку з цим позивачу не була нарахована та виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 28.12.2022 року (тобто по дату виконання рішення у справі № 200/2489/22).

Наведені обставини стали приводом для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

Зокрема, відповідач у відзиві на позов вказує на те, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року у справі № 200/2489/22 було виконано у повному обсязі 28.12.2022 року, тобто протягом місяця з дня набрання ним законної сили.

Посилаючись на положення статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", відповідач зазначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться при затримці на один і більше календарних місяців виплати саме тих доходів, які нараховані громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Водночас, у даному випадку страхові виплати позивачу в період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року не нараховувались, і лише на виконання судового рішення були нараховані у грудні 2022 року - в місяці набуття судовим рішенням законної сили.

На переконання відповідача, оскільки судове рішення щодо нарахування та виплати страхових сум позивачу виконане своєчасно та в повному обсязі, відсутні правові підстави для застосування положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/951/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд зауважує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи територіальним органом Пенсійного фонду України, є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 03.09.1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) в редакції від 01.01.2023 року, отже, є належним відповідачем у даній справі.

За довідкою МСЕК серії ААА № 040520 від 27.07.2011 року позивачу з 20.07.2011 року безстроково встановлено 50% втрати професійної працездатності.

Позивач перебував на обліку та отримував страхові виплати у відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Макіївці Донецької області.

Наразі позивач перебуває на обліку в Костянтинівському МВ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

У період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року позивачу було припинено нарахування і виплату страхових виплат (у подальшому страхові виплати позивачу було відновлено).

Не погоджуючись з діями відповідача стосовно припинення страхових виплат за вказаний період, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року у справі № 200/2489/22 позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії було задоволено повністю.

Визнано дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року протиправними.

Визнано протиправною та скасовано постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дружківці № 0521/6715/6715/37 від 03.02.2017 року про припинення виплат ОСОБА_1 з 01.02.2017 року, у зв`язку із припиненням терміну дії довідки ВПО.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022 року у справі № 200/2489/22 у задоволенні апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року у цій справі відмовлено, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду у справі № 200/3494/22 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області було нараховано та у грудні 2022 року здійснено виплату щомісячних страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року (платіжне доручення № 1815 від 28.12.2022 року).

У січні 2023 року позивач, через уповноваженого представника, звернувся до відповідача з питань щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат та надання інформації стосовно розрахунку і розміру нарахованих позивачу щомісячних страхових виплат.

Листом від 26.01.2023 року № 0500-0202-8/8928 відповідач, у відповідь на вищевказане звернення, повідомив про те, що наразі Фонд соціального страхування України і його робочі органи знаходяться у стані реорганізації, заходи щодо передачі виконання функцій і завдань здійснені не в повному обсязі. Крім того, даним листом відповідач рекомендував звернутися для вирішення зазначених питань, зокрема, питання щодо надання помісячного розрахунку (у вигляді довідки) страхових виплат, до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

25.02.2023 року позивач, через уповноваженого представника, звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з питань, аналогічних наведеним у згаданому вище зверненні до відповідача.

На вказане звернення листом від 03.03.2023 року № 04-02-595 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило про те, що суми страхових виплат призначені 19.12.2022 року та виплачені 28.12.2022 року (платіжне доручення № 1815 від 28.12.2022 року); рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року у справі № 200/2489/22 повністю виконане; правові підстави для нарахування і виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-III) відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Правові, фінансові, організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян стосовно їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені нормами Закону № 1105-XIV, положення якого, застосовується судом у редакції, що була чинною на момент існування спірних правовідносин.

Згідно з частинами 1, 7 статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Частиною 7 статті 47 Закону № 1105-ХІV визначено, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Згідно з частиною 8 статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати за поточний місяць провадяться протягом місяця з дня настання страхового випадку. Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, провадяться за рахунок Фонду. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.

Судовим рішенням у справі № 200/3494/22 було встановлено, що виплати за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року позивачу не проводились у встановлені статтею 47 Закону № 1105-XIV строки (за поточний місяць протягом цього місяця) протиправно.

Наявними в матеріалах цієї справи документами підтверджено, що страхові виплати за цей період проведені платіжним дорученням № 1815 від 28.12.2022 року.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону № 2050-III визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші грошові доходи.

За статтею 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого і невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Положеннями статті 4 Закону № 2050-III передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 159 установлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у випадку затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Аналіз наведених норм приводить до висновку, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується в усіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата, тощо).

Основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати грошових доходів (у тому числі страхових виплат) і виплата нарахованих доходів.

При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічну за змістом правову позицію було висловлено у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 року у справі № 134/87/16-а та від 05.03.2020 року у справі № 140/1547/19.

Отримання позивачем страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року з порушенням встановлених законом строків, через їх несвоєчасне нарахування та виплату, свідчить про наявність підстав для нарахування та виплати суми компенсації втрати доходів, пов`язаної із несвоєчасною виплатою страхових виплат, яка мала бути виплачена позивачеві у місяці сплати відповідачем заборгованості зі страхових виплат.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду України (постанова від 19.12.2011 року у справі № 6-58цс11) та Верховного Суду (постанова від 03.07.2018 року у справі № 521/940/17, постанова від 15.08.2019 року у справі № 674/24/17, тощо) нормативне регулювання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває в незалежності від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 08.06.2022 року у справі № 200/5213/20-а, від 05.07.2022 року у справі № 420/7633/20 та інших.

Суд звертає увагу відповідача на те, що в контексті спірних правовідносин йдеться про порушення відповідачем строків виплати позивачу щомісячної страхової виплати за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року (що є підставою для виплати компенсації), а не про порушення строків виконання рішення суду, а компенсація, передбачена Законом № 2050-III і Порядком № 159, виплачується саме у разі порушення строків виплати доходу (у даному випадку - щомісячної страхової виплати), а не у разі порушення строків виконання рішення суду, як помилково вважає відповідач.

Суд не приймає посилання відповідача на висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 21 травня 2014 року по справі № 6-43цс14, оскільки вони є наслідком застосування Верховним Судом України норм Закону № 2050-III за інших фактичних обставин, ніж ті, які мають місце у справі, що розглядається, а тому, випадку вони не підлягають застосуванню під час вирішення даної справи.

До того ж, вказана постанова не містить висновку, на який посилається відповідач, отже, є його довільним трактуванням вказаної постанови.

Позивач у своїй позовній заяві просить суд зобов`язати відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів через порушення строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 28.12.2022 року.

Спір у даній справі полягає у невиплаті позивачеві суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року, тобто за період, що встановлений рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року у справі № 200/2489/22.

Відповідно, період з 01.02.2020 року по 28.12.2022 року не є предметом спору в даній справі та не розглядався як спірний у межах справи № 200/2489/22.

Отже, позовні вимоги в частині, що стосується виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2020 року по 28.12.2022 року задоволенню не підлягають.

Натомість, позовні вимоги в частині виплати компенсації втрати частини доходів через порушення строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У позовній заяві позивачем не заявлено позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат.

Разом з тим, позовні вимоги про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності є передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення, тощо) як наслідків протиправності прийнятого акта, вчинених дій або допущеної бездіяльності.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Щодо строків звернення до суду з цим позовом суд зазначає про таке.

У позовній заяві позивач просить суд поновити строк на звернення до суду, визнавши причини його пропуску поважними.

В обґрунтування цього клопотання позивач посилається на введення військового стану, а також на те, що інформація щодо ненарахування компенсації втрати частини доходів була одержана лише на повторний запит представника позивача.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вже було вказано, статтею 4 Закону № 2050-III передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Судом установлено, що заборгованість зі страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року було виплачено позивачу 28.12.2022 року, тоді як позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом 06.03.2023 року.

Таким чином, строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущений.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (квитанція № 5P46-EP15-92B2-0877 від 11.03.2023 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Суд, застосувавши частину 2 статті 9 і статтю 245 КАС України, задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, а також Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстрована адреса місця проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстрована адреса місця проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Повне судове рішення складене 19 травня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч