Справа № 380/529/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року

справа №380/529/23

провадження № П/380/534/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2023 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла поштою позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач - 2). Позивачка просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №46 від 15.11.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11 листопада 2021 року на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 у віці 45 років 16.11.2021 звернулася до територіального органу ПФУ із заявою, просила призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. ГУ ПФУ у Київській області за наслідками розгляду її заяви прийняло рішення №46 від 15.11.2021, яким відмовило заявниці у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1058-IV у зв`язку з тим, що заявниця не досягла віку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (досягнення віку 50 років, за наявності страхового стажу не менше 20 років, з них 7 років 6 місяців на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці). Позивачка посилається на норми пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ, в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, про те, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 […] жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Позивачка стверджує, що на день звернення із заявою про призначення пенсії їй було 45 років, загальний стаж становив 27 років, пільговий стаж за Списком №1 більше 15 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

ГУ ПФУ у Київській області позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с. 47-50), просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Відповідач вказує, що станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії позивачка досягла віку 45 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах; орган ПФУ повідомив заявницю, що дата з якої остання матиме право на пенсію із зниженням пенсійного віку 08.11.2026, після досягнення 50 років. Відповідач повідомив, що після надання відмови, електронна справа ОСОБА_1 засобами програмного забезпечення передана до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання/реєстрації заявниці, тобто до ГУ ПФУ у Львівській області.

Відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с. 39-42), просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Відповідач посилається на норми п.1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV та вказує, що станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (11.11.2021) право на пенсію за віком на пільгових умовах у позивачки відсутнє.

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до органу ПФУ із заявою від 11.11.2021, просила призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 04.07.2000 по 01.03.2018 працювала нормувальником гірничим підземного рудника №2 Стебницького гірничо-хімічного підприємства «Полімінерал»/в подальшому перетворено в ПРАТ «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» (а.с.7). В довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №490 від 10.11.2021, виданої ПРАТ «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал», зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в публічному акціонерному товаристві «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» і за період роботи з 04.07.2000 по 23.06.2016 виконувала гірничі роботи з повним робочим днем під землею за професією/посадою нормувальник гірничий, що передбачена Списком №1 розділу І підрозділу 1.1г, корд КП 2412.2, затв. постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, що за період з 04.07.2000 по 23.06.2016 складаю 15 років 11 місяців 20 днів (а.с.8).

15.11.2021 ГУ ПФУ у Київській області прийняло рішення №46, відповідно до котрого відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки остання не досягла віку згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (50 років), вік заявниці 45 років. Орган ПФ обрахував страховий стаж заявниці 27 років 07 місяців 21 день, пільговий стаж за Списком №1 15 років 11 місяців 21 день. В рішенні зазначено, що право на пенсійну виплату ОСОБА_1 матиме з 08.11.2026 (а.с. 9).

У відповідь на адвокатський запит представника позивачки ГУ ПФУ у Львівській області листом №1300-5901-8/84806 від 19.09.2022 скерувало представнику позивачки/адвокату Гирич О.В. копія рішення №46 від 15.11.2021 (а.с. 10,11).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Як визначено статтею 83 Закону №1788-XII, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 1) частини другої статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону №1788-XII, в редакції до 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, яким також внесені зміні до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції, зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Конституційний Суд України 23.01.2020 за результатами розгляду справи №1-5/2018(746/15) прийняв рішення №1-р/2020 та вирішив таке:

- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

[…]».

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Згідно з пунктом 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N637.

Як визначено пунктом 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За період роботи позивачки чинним був Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо

важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Розділом I. Гірничі роботи Списку №1 визначено професію/посаду працівників, зайнятих на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді): « 1.1г нормувальники гірничі».

Вирішуючи спір по суті, суд керується такими мотивами:

11.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до органу ПФУУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону №1788-XII. Позивачка стверджує, що на день звернення із заявою про призначення пенсії їй було 45 років, загальний стаж становив більше 27 років, пільговий стаж за Списком №1 більше 15 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Натомість орган ПФУ при прийнятті рішення керувався Законом №1058-IV, відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 якого право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Оскільки ОСОБА_1 не досягла визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV віку, відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Позивачка стверджує, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 є чинною редакція статті 13 Закону №1788-XII до внесенням до неї змін Законом України №213-VIII від 02.03.2015, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При вирішенні питання про застосовність до спірних правовідносин положень Закону №1058-IV чи Закону №1788-XII суд враховує такі правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2021 за результатами перегляду зразкового рішення №360/3611/20 від 21.04.2021:

[…] Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».

При прийнятті цього рішення суд враховує, що у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України вказав таке: статтею 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років. Отже, у статті 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті „а для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах «б»-«з» для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років. У Законі №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті «а»- 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах „б-„з - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік). Вказаними положеннями Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років. Тому Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Станом на дату звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком (заява подана 11.11.2021), з урахуванням наведеного рішення Конституційного Суду України, чинною є редакція пункту а) частини першої статті 13 Закону №1788-XII, відповідно до якої право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

11.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на момент звернення із цією заявою мала вік повних 45 років, пільговий стаж 15 років 11 місяців 21 днів (при законодавчо необхідному не менше 7 років 6 місяців) та страховий стаж 27 років 07 місяців 21 день (при законодавчому не менше 15 років). Ці обставини також підтверджується записами в трудовій книжці, відомостями довідки №490 від 10.11.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії (11.11.2021) ОСОБА_1 досягла, визначеного пунктом а) частини першої статті 13 Закону №1788-XII пенсійного віку при наявності необхідного страховому/пільгового стажу. Суд також враховує, що позивачка до 01.04.2015 (до внесення змін Законом від 02.03.2015 №213-VIII) працювала на посадах, що передбачені Списком №1. Тому суд, враховуючи висновки ВП ВС щодо застосування до спірних правовідносин релевантних норм права, дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ у Київській області №46 від 15.11.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Оскільки позивачка звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років 11.11.2021, то відповідно до статті 83 Закону №1788-XII пенсія за віком відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягає призначенню з цієї дати.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 246 КАС України у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про порядок і строк його виконання. Для забезпечення ефективного відновлення прав позивачки та з метою виконання цього рішення суду обов`язок щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слід покласти на територіальний орган ПФУ за місцем проживання заявниці, тобто ГУ ПФУ у Львівській області.

Підсумовуючи попередні висновки позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до норм статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу. Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд стягує на користь позивачки сплачений нею судовий збір (1073,60 грн.) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача/ГУ ПФУ у Київській області, що прийняв протиправне рішення. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. Разом з тим, позивачка/її представник не надали суду ані доказів понесення цього виду судових витрат, ані доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. З огляду на це суд не має підстав стягувати з відповідача 4000 грн.

Керуючись ст.ст.19-22,25-26,90,139,229,241-246,251,255,257-258,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №46 від 15.11.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ідентифікаційний код 13814885) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 11.11.2021 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, місто Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ідентифікаційний код 22933548) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.