Справа № 204/7394/22
Суддя: Приваліхіна А. І.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/7394/22
Провадження № 2-а/204/7/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі Приваліхіної А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Куцая Сергія Сергійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до інспектора УПП в Дніпропетровській області ДПП НП України Куцая С.С., із вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. (а. с. 2-6).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05 вересня 2022 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Куцаєм С.С. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 483828 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 гривень. З даної постанови вбачається, що 05 вересня 2022 року о 16 годині 15 хвилин по вул. Набережній Перемозі, 3-м у м. Дніпрі позивачка здійснила зупинку транспортного засобу на місці, що позначене дорожнім знаком (4.42.1) з додатковою табличною (7.17), при цьому не маючи при собі документів, що підтверджують її інвалідність, чим порушила вимог п. 5 розділу 33 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП. Натомість, позивачка стверджує, що фактичні обставини справи були інші. Так, зазначає, що дійсно вона заїхала на паркувальне місце, яке знаходилося праворуч від передньої частини її автомобіля, яке було помічене знаком 4.42.1 з додатковою табличною 7.17, але вона туди заїхала виключно для того, щоб пропустити автомобіль, що рухався позаду. У цей момент автомобіль патрульної поліції, який, як виявилося, рухався слідом за автомобілем, який пропускала позивачка, у момент заїзду позивачки на паркувальне місце зупинився позаду неї, заблокувавши їй виїзд з паркувального місця. Вказує, що відповідач її жодних пояснень не слухав, а лише попрохав надати документи, що посвідчують її інвалідність, а після вручив їй копію оскаржувальної постанови. Тому, прохає суд постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 483828 від 05 вересня 2022 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року у справі відкрито спрощене провадження, без виклику сторін (а. с. 14), копія якої направлена учасникам справи 17 листопада 2022 року за вихідним № 21464/22-вих/2-а/204/60/22 (а. с. 15).

02 грудня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли пояснення представника третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Марченка А.О. (а. с. 21-25), в яких він просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, залучивши Департамент патрульної поліції Національної поліції України як третю особу.

В поясненнях зазначає, що складена постанова відповідає вимогам встановленим Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року задоволено заяву старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Марченка А.О. про залучення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

На день розгляду справи відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05 вересня 2022 року інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Куцаєм С.С. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 483828 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 гривень (а. с. 9).

Згідно даної постанови вбачається, що 05 вересня 2022 року о 16 годині 15 хвилин по вул. Набережній Перемозі, 3-м у м. Дніпрі позивачка здійснила зупинку транспортного засобу на місці, що позначене дорожнім знаком (4.42.1) з додатковою табличною (7.17), при цьому не маючи при собі документів, що підтверджують її інвалідність, чим порушила вимог п. 5 розділу 33 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП.

Позивачка з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Нормами п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій aбo в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав aбo інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням aбo мас визначений строк.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Приписами ч. 6 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Згідно з вимогами п. 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, і ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В обґрунтування своїх заперечень, третя особа зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Однак дані твердження не можуть бути доказом у справі, оскільки про наявність свідків у постанові про накладення адміністративного стягнення відносно позивача відповідачем не зазначено. Крім того, працівники поліції, які у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення, є зацікавленими особами в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Такий правовий висновок викладений у Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, до неї не додано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачкою вказаного правопорушення.

Також, жодних доказів фіксування зазначених у постанові від 05 вересня 2022 року подій технічними приладами, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів, не надано відповідачем і суду.

Таким чином, судом встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачкою, відсутні.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 зазначив про те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17 дійшов висновку про те, що сам по собі факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

В свою чергу, позивачкою в позові зазначено, що на місці складення постанови вона заперечувала проти факту порушення нею ПДР та не визнавала факт такого правопорушення, оскільки діяла вимушено, щоб звільнити проїзну частину для автомобіля, який рухався позаду неї, за яким, в свою чергу рухався автомобіль патрульної поліції, який її заблокував, щоб вона не мала змоги виїхати із забороненої для неї зони, однак суб`єктом владних повноважень не надано ані будь-яких доказів вчинення позивачкою правопорушення, а ні доказів врахування її показів.

Вказане свідчить про те, що відповідачем, в порушення вимог ст. 252 КУпАП, не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення.

Оскільки відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що позивачкою 05 вересня 2022 року, о 16 годині 15 хвилин по вул. Набережній Перемозі, 3-м у м. Дніпрі було здійснено зупинку транспортного засобу на місці, що позначене дорожнім знаком (4.42.1) з додатковою табличною (7.17), при цьому не маючи при собі документів, що підтверджують її інвалідність, чим порушено вимоги п. 5 розділу 33 ПДР України, тобто не доведено факту вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, суд дійшов переконливого висновку про те, що слід скасувати оскаржувану постанову, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 122 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 483828 від 05 вересня 2022 року, підлягає закриттю.

З огляду на викладене, керуючись нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, натомість позивачем доведено неправомірність винесеної постанови, у зв`язку з чим суд дійшов переконливого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

За таких обставин, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, то понесені позивачкою витрати у вигляді судового збору у розмірі 496 гривень 20 копійок підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивачки.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Куцая Сергія Сергійовича (49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-А; ), третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити в повному обсязі.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 483828 від 05 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна