Справа № 200/138/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року справа №200/138/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Овчаренка Олега Олексійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі № 200/138/23 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Донецькій області, яка полягає у нездійсненні позивачу нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільненні в сумі 206517,41 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 206517,41 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2023 позовну заяву залишено без руху і встановлено позивачу строк на усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивач недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Питання про поновлення строку на звернення до суду залишено відкритим та вирішено його вирішити під час розгляду справи по суті.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку звернення до суду, в обгрунтування якого зазначив, що 28 січня 2022 року отримав від ГУНП в Донецькій області грошові кошти на виконання судового рішення.

04.02.2022 ОСОБА_1 через представника звернувся до ГУНП в Донецькій області із заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте, 24.02.2022 розпочалася збройна агресія РФ проти України та відповідь на адвокатський запит отримана не була.

Також з початком збройної агресії позивач був позбавлений можливості звернутися до суду із заявою, оскільки з 24.02.2022 Донецький окружний адміністративний суд припинив роботу у звичайному режимі.

Також з 18.03.2022 ОСОБА_1 постійно знаходився у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 ЗСУ Міністерства оборони України в зоні проведення бойових дій, де проходить службу, тому не мав можливість скористатись правовою допомогою адвоката.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні залишено без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обгрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позивач перебуваючи на передовій з 18.03.2022, знаходився постійно в зоні проведення збройного конфлікту, виконував обов`язки по захисту Батьківщини, тому не мав можливості спілкуватися зі своїм представником та своєчасно звернутися до суду з цим позовом.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

12 лютого 2021 року позивача звільнено зі служби.

26 липня 2021 року позивач уклав договір з адвокатом Овчаренком О.О. про надання правничої допомоги.

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про виплату компенсації за невикористані дні відпустки та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати.

08 листопада 2021 року рішенням суду у справі № 200/12251/21, яке набрало законної сили 09.12.202, позовні вимоги задоволено частково.

27 січня 2022 року відповідач на виконання судового рішення перерахував на рахунок позивача 31332,45 грн (платіжне доручення № 240).

29 січня 2022 року позивач отримав виписку із банку, із зазначенням інформації про перерахунок зазначеної суми.

04 лютого 2022 року представник позивача Овчаренко О. О. звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 12.02.2021 по 28.01.2022.

03 січня 2023 року позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.01.2023 позовну заяву залишено без руху і встановлено позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Питання про поновлення строку на звернення до суду залишено відкритим та вирішено його вирішити під час розгляду справи по суті.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку звернення до суду, в обгрунтування якого зазначив, що 28 січня 2022 року отримав від ГУНП в Донецькій області грошові кошти на виконання судового рішення.

04.02.2022 ОСОБА_1 через представника звернувся до ГУНП в Донецькій області із заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте, 24.02.2022 розпочалася збройна агресія РФ проти України та відповідь на адвокатський запит отримана не була.

Також з початком збройної агресії позивач був позбавлений можливості звернутися до суду із заявою, оскільки з 24.02.2022 Донецький окружний адміністративний суд припинив роботу у звичайному режимі.

Також з 18.03.2022 ОСОБА_1 постійно знаходився у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 ЗСУ Міністерства оборони України в зоні проведення бойових дій, де проходить службу, тому не мав можливість скористатись правовою допомогою адвоката.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, виходив з того, що вказані позивачем обставини щодо пропуску строку звернення до суду з цим позовом, є неповажними, тому позивач пропустив місячний строк звернення до суду з цим позовом, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України, без поважних причин.

Оцінка суду.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Проте, процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як визначено частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Верховний Суд в постановах, зокрема, від 17.11.2022 у справі № 520/12661/19, від 07.02.2023 у справі № 480/2878/22) зазначив, що до правовідносин, що виникають при стягненні середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні підлягають застосування саме ч. 5 ст. 122 КАС України, яка є спеціальною нормою.

Верховний Суд зазначив, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, а відтак строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується місячним строком .

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07 лютого 2019 року у справі № 802/497/16-а, від 21 грудня 2019 року у справі № 826/12776/15, від 5 травня 2022 року у справі № 240/10663/20.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Як встановлено судом, остаточний розрахунок з позивачем проведений 27 січня 2022 року, про який позивач дізнався 29 січня 2022 року, отже місячний строк звернення до суду з цим позовом обраховується саме з цієї дати.

Водночас до суду позивач звернувся 03 січня 2023 року, тобто з пропуском місячного строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

При цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах про проходження публічної служби особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Судом першої інстанції було надано оцінку обставинам, які, зі слів позивача, вплинули на підготовку та подання позовної заяви в установлений законодавством строк, а саме: звернення представника позивача 04.02.2022 до відповідача із адвокатським запитом щодо нарахування та виплати середнього заробітку у зв`язку із несвоєчасним розрахунком при звільненні; початок збройної агресії РФ проти України 24 лютого 2022 року, перебування позивача з 18.03.2022 на військовій службі, відсутність можливості звернення до суду із адміністративним позовом, оскільки Донецький окружний адміністративний суд припинив свою роботу в звичайному режимі.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх неповажними, оскільки такі мали місце після спливу місячного строку звернення до суду з цим позовом.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини, які свідчать про поважність причин пропуску строку звернення позивача до суду із позовом у цій справі, виходячи із наступного.

В зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, а Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року №259, затвердженого Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.

Відповідно до положень статей 12-2 та 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Донецький окружний адміністративний суд не припиняв, не призупиняв своєї діяльності та продовжував здійснювати правосуддя в дистанційному режимі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Водночас, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставини, що позивач відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС). Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом під час вирішення питання про поновлення процесуальних строків в ухвалах від 2 червня 2022 року у справі № 757/30991/18-а, від 14 липня 2022 року у справі № 380/10696/21, від 27 липня 2022 року у справі № 380/13558/21, від 27 липня 2022 року у справі № 380/12913/21, від 4 серпня 2022 року у справі № 420/2429/20, від 12 серпня 2022 року у справі № 400/3957/21 та від 21 вересня 2022 у справі № 360/4969/21.

Також колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема в постановах від 12 вересня 2022 року у справі № 120/16601/21-а, від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22.

Конституційний Суд України у Рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 2-р(II)/2022 від 6 квітня 2022 року гарантована Конституцією України рівність усіх людей у їхніх правах і свободах означає конечність забезпечення їм рівних юридичних можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У державі, керованій правовладдям, звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а додержання загальних принципів рівності громадян перед законом та заборони дискримінації, що їх визначено приписами частин першої, другої статті 24 Конституції України, є неодмінним складником реалізації права на судовий захист.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom, заява № 8225/78), пункт 96 рішення у справі "Кромбах проти Франції" (Krombach v. France, заява № 29731 /96).

У справі «Bellet v. France» (заява №23805/94, пункт 36) Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З огляду на вищезазначене, суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду з порушенням норм процесуального права, а саме, статті 122 КАС України, а тому ухвала підлягає скасуванню, апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 294, 308, 311, 315, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Овчаренка Олега Олексійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі № 200/138/23 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі № 200/138/23 скасувати.

Справу № 200/138/23 направити для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 24 травня 2023 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено та підписано 24 травня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв