Справа № 420/7758/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7758/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати дії протиправними Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру належної ОСОБА_1 пенсії з 90 % до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення з 01.04.2019 р. та обмеження нарахованої пенсії з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області , нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , пенсію з 01.04.2019 р. у розмірі 90 % від відповідних сум грошового забезпечення та виплачувати нараховану пенсію з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. без обмеження максимальним розміром.

Позовні вимоги мотивує тим, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90 % суми грошового забезпечення. Проте, під час перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/16320/21 відповідач зменшив відсоток обчислення з 90 % до 70 % суми грошового забезпечення та обмежив виплату пенсії сумою 14970,00 грн., в той час як до виплати нарахована сума пенсії 18188,00 грн. Також зазначає, що під час перерахунків пенсії позивача з 01.03.2022 р. та 01.03.2023 р. пенсію також обмежено максимальним розміром, при цьому не виплативши нараховану індексацію. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки судовим рішення у справі № 420/932/20 вже визнано право позивача на отримання пенсії у розмірі 90 % сум грошового забезпечення, а обмеження максимальним розміром його пенсії є безпідставним.

Ухвалою від 13.04.2023 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків.

21.04.2023 р. позивачем подано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та збільшення позовним вимог.

Ухвалою від 24.04.2023 р. позивачу продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви, оскільки останній не сплатив судовий збір за збільшені вимоги.

У встановлений суддею строк позивач усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 27.04.2023 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

03.05.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що у зв`язку з набранням чинності рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 по справі № 420/16320/21, яким установлено нові види грошового забезпечення, позивачу проведено перерахунок пенсії у розмірі 70 % грошового забезпечення, що передбачено ст.13 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням оновленої довідки Одеського обласного ТЦК СП. Оскільки відбулися зміни в грошовому забезпеченні позивача, то перерахунок пенсії позивача проведено з урахуванням положень ст.13 Закону № 2262, тобто максимальний розмір пенсії обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Крім того, згідно із ст.2 Закону України від 08.07.2011 р. № 3668 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Як результат, виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для виплати пенсії з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. без обмеження максимальним розміром відсутні.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 90 % грошового забезпечення (вислуга років 28).

У результаті перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 р., пенсія позивача обраховувалася у розмірі 70 % замість 90 % грошового забезпечення, тому позивач оскаржив такі дії до суду.

Згідно даних КП "ДСС" рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 р. у справі № 420/932/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 р., визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2018 р. при проведенні перерахунку пенсії (на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103) основного розміру пенсії за вислугу років з 90 % до 70 % від розміру грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.01.2018 р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90 % від розміру грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного судового рішення, ГУ ПФУ в Одеській області здійснено відповідний перерахунок пенсії позивача.

Надалі, Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовив та направив до ГУ ПФУ в Одеській область довідку від 23.07.2021 р. № ЮО102050 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 р. для проведення перерахунку пенсії.

Проте ГУ ПФУ в Одеській області відмовлено у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки, тому позивач оскаржив ці дії до суду.

Відповідно до даних КП "ДСС" рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 р. у справі № 420/16320/21, яке набрало законної сили 14.12.2021 р., визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії із 01.04.2019 р., виходячи із розміру його грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 23.07.2021 р. № ЮО102050 Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру його грошового забезпечення, зазначеного у довідці від 23.07.2021 р. № ЮО102050 Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з урахуванням рішення від 17.03.2020 р. Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/932/20 та раніше проведених виплат.

На виконання вказаного рішення суду 28.02.2022 р. ГУ ПФУ в Одеській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 р., при цьому зменшено відсотковий розмір пенсії позивача з 90 % до 70 % та обмежено пенсію максимальним розміром 14970 грн., при цьому підсумок пенсії склав 18188 грн.

28.02.2022 р. на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" ГУ ПФУ в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 р., відповідно до якого пенсію нараховано у сумі 25982,85 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії: 18188 грн.

14.04.2023 р. на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" з 01.03.2023 р. ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, при цьому підсумок пенсії склав 22234,32 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії: 20930 грн., попередньої суми пенсії 4281,20 грн. та підвищення 16648,80 грн. - 20930 грн.

09.03.2023 р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо належного виконання вказаного рішення та направлення копії відповідного розрахунку.

Листом від 23.03.2023 р. № 6242-5454/Б-02/8-1500/23 відповідач повідомив, що у зв`язку з тим, що 12.12.2021 р. набрало чинності рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 р. по справі № 420/16320/21, яким установлено нові види грошового забезпечення, які не були враховані при перерахунку пенсії за рішенням суду по справі № 420/932/20 у розмірі 90 % грошового забезпечення згідно із довідкою Одеського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення, що враховувалась для перерахунку пенсій станом на 01.03.2018 р., то перерахунок пенсії проведено у розмірі 70 % грошового забезпечення, що передбачено статтею 13 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.07.2021 р. № ЮО102050.

Вважаючи дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення під час перерахунку пенсії з 01.04.2019 р. на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.07.2021 р. № ЮО102050, а також щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 p. № 2262-XII (далі - Закону № 2262-ХІІ).

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист (абз.3 преамбули до Закону № 2262-ХІІ).

Право на пенсійне забезпечення на умовах Закону № 2262-ХІІ мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугою строків служби (ст.1 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 20.12.2002 р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з вислуги 55/31 роки, в розмірі 90 % від суми грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В подальшому до ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ було внесено зміни згідно із Законами від 08.07.2011 р. № 3668-VI, від 27.03.2014 р. № 1166-VII, якими цифру "90" замінено цифрою "80" та цифру "80" замінено цифрою "70" відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (до 70 % сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна розміру пенсії позивача з 90 % до 70 % суми грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Внесені Законом № 1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при первинному призначенні пенсій. Тому відповідач при перерахунку пенсії позивача повинен був застосувати норми ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90 % від розміру грошового забезпечення.

Аналогічні висновки щодо протиправності зменшення відсоткового значення розміру грошового забезпечення при перерахунку пенсії викладені в рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 р. у зразковій справі № 240/5401/18.

Положеннями ч.5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії з 90 % на 70% при здійсненні її перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 р. у справі № 420/16320/21 та на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.07.2021 р. № ЮО102050, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

З метою поновлення прав позивача в цій частині, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 р. ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.07.2021 р. № ЮО102050 у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Щодо вимог позивача стосовно обмеження пенсії максимальним розміром під час перерахунків з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. суд зазначає наступне.

Обмеження максимального розміру пенсії вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), що набрав чинності 01.10.2011 р.

Відповідно до ст.2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 р. "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у ст.43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII.

Згідно п.2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 р.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідають ст.17 Конституції України, положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII, виходив із того, що норми-принципи ч.5 ст.17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у ст.43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII та положення ч.1 ст.2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст.17 Конституції України положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення ст.2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст ч.7 ст.43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст.2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 р. у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 р. у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019 р., що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення ст.ст.1, 8, 92 Конституції України, а також на ст.9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

У постанові від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Таким чином, обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Стосовно наявності у п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та у п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" положення про підвищення пенсій з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. "у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом", суд звертає увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Водночас, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 р. у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 р. у справі № 160/1088/19).

Аналогічна правова позиція була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 р. у справі № 520/2098/19.

При цьому, на думку суду, обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно з Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України.

У постанові від 16.12.2021 р. у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом Пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Наведені висновки Верховного Суду також мали б бути враховані пенсійним органом під час обчислення та виплати пенсії позивача з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р.

Суд звертає увагу, що незважаючи на наявність у Постанові № 118 та Постанові № 168 вимог про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, станом на момент здійснення відповідачем такого перерахунку пенсії позивача у зв`язку із проведенням її індексації, чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України.

Закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є протиправними, оскільки вчинені всупереч приписам ч.2 ст.19 Конституції України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. максимальним розміром після проведення її перерахунку та індексації.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача суд також враховує, що відповідач з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. здійснив нарахування позивачу належних йому виплат, в тому числі й індексації, однак обмежив розмір пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту прав позивача в цій частині вимог, суд вважає за необхідне визнати протиправною дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. десятьма прожитковими мінімумами, встановленими на час проведення перерахунку, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог при цьому уточнивши лиш належний спосіб захисту прав позивача, то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) щодо зменшення з 01.04.2019 р. розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) з 90 % до 70 % грошового забезпечення та щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. десятьма прожитковими мінімумами, встановленими на час проведення перерахунку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) здійснити з 01.04.2019 р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) відповідно до довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.07.2021 р. № ЮО102050 у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) з 01.04.2019 р., з 01.03.2022 р. та з 01.03.2023 р. без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.13, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко