Справа № 640/12184/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФ в м. Києві щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України в сумі 5426,60 грн за 2014-2016 роки при призначенні пенсії в 2021 році ОСОБА_1 ;

- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три роки, що передують року звернення, тобто за 2018-2020 роки в сумі 9118.81 починаючи з 01.03.2021.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2022 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивач вперше призначено пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у березні 2021 року, адже до цього він отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то таке призначення повинно здійснюватися із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року призначення пенсії.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, у ГУ ПФ в м. Києві відсутній обов`язок з прийняття рішення про перерахунок пенсії, оскільки цього не передбачено за наслідками розгляду адвокатського запиту, по-друге, переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком здійснювалося автоматично у відповідності до вимог чинного законодавства, по-третє, при переведенні з одного виду пенсії на інший обґрунтовано застосовувався показник середньої заробітної плати (доходу), з якого сплачені страхові внески, за 2014-2016 роки.

Після усунення визначених в ухвалі від 12.01.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, якій надійшли 10.05.2023.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2023 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02.02.2009 перебуває на обліку у ГУ ПФ в м. Києві та з 02.02.2009 отримував пенсію, призначену відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 17.07.2020 Позивачеві призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (а.с. 15, 16).

Згідно рішення ГУ ПФ в м. Києві від 18.03.2021 №56 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 17). Із змісту розрахунку призначеної пенсії вбачається, що Відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України в сумі 5426,60 грн за 2014-2016 роки (а.с. 18-19).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 2, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон), ст. ст. 9, 10, 25, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон про ЗДПС), а також врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки Позивачу вперше призначено пенсію за віком відповідно до вимог Закону у 2021 році, у зв`язку з чим вона повинна бути призначена та нарахована виходячи з показника заробітної плати за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

За правилами ч. 1 ст. 9 Закону про ЗДПС відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону про ЗДПС заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону про ЗДПС переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених вище норм свідчить, що ч. 3 ст. 45 Закону про ЗДПС установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом про ЗДПС.

При цьому, згідно п. 4-7 Прикінцевих положень Закону про ЗДПС особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до, зокрема, Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

У свою чергу, абзацом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» приписано, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.

Пунктом 8 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, передбачено, що перерахунок пенсії особам, яким пенсію/щомісячне довічне грошове утримання призначено відповідно до, зокрема, Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», проводиться для визначення частини розміру, обчисленої відповідно до Закону.

Якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону про ЗДПС, буде більшим від розміру пенсії, обчисленого відповідно до, зокрема, Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», проводиться автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом, за матеріалами пенсійних справ, про що органи Пенсійного фонду України інформують зазначених осіб шляхом надсилання листа або смс-повідомлення на номер мобільного телефону операторів мобільного зв`язку України.

Особи, пенсію яким відповідно до абзацу другого цього пункту переведено на пенсію на умовах Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду України для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законодавчих актів, передбачених абзацом другим цього пункту, з установленням розміру пенсії/щомісячного довічного грошового утримання, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому надійшла відповідна заява.

Отже, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством було передбачено право органу Пенсійного фонду України здійснювати автоматичне переведення особи з пенсії, призначеної, зокрема, згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», на пенсію згідно Закону про ЗДПС у випадку, якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону про ЗДПС, буде більшим від розміру пенсії, призначеної згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII, яка набрала чинності з 11.10.2017) пенсійне забезпечення наукових (науково-педагогічних) працівників здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Матеріали справи свідчать, що на час прийняття ГУ ПФ в м. Києві рішення від 18.03.2021 №56 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 та автоматичного переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону про ЗДПС Позивач вже отримував пенсію за віком, хоча й призначену відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», однак остання, в силу ст. 37 цього ж Закону, мала здійснюватися здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, із змісту вже згаданих вище приписів п. 4-7 Прикінцевих положень Закону про ЗДПС у редакції, яка набрала чинності з 11.10.2017, однак застосовується з 01.10.2017, прямо передбачено, що у випадку зміни умов призначення пенсії із Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» на Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» матиме місце переведення пенсії, а не призначення нової. Крім того, у цій нормі міститься імперативний припис про те, що перерахунок у випадку такого переведення повинен здійснюватися на підставі п. 4-3 Прикінцевих положень Закону за умови, що пенсію було призначено до 01.10.2017.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що судом неправильно застосовано норми статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не застосовано приписи 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а також залишено поза увагою, що у цій справі станом на 01.03.2021 ОСОБА_1 отримував пенсію за віком, а не за вислугу років, що з огляду на наведене вище правове регулювання не давало підстав стверджувати, що пенсію за віком останньому 01.03.2021 призначено вперше.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилковість позиції Окружного адміністративного суду міста Києва про обґрунтованість заявлених позовних вимог, позаяк встановлені у ході апеляційного перегляду обставини цієї справи не дають можливості стверджувати, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три роки, що передують року звернення, тобто за 2018-2020 роки в сумі 9 118,81 грн, починаючи з 01.03.2021.

Колегія суддів також зауважує на помилковості посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, оскільки, по-перше, у цій справі пенсія фізичній особі була призначена за вислугу років, а не за віком, по-друге, ця пенсія не призначалася на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», по-третє, у рішенні Великої Палати Верховного Суду не були предметом оцінки зміни правового регулювання спірних правовідносин, запроваджені із набранням чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

З цих же підстав нерелевантними до цієї справи є висновки Верховного Суду України, висловлені у постанові від 09.06.2015 у справі №21-550а15, та Верховного Суду, відображені у постанові від 14.02.2018 у справі № 465/5246/17.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд першої інстанції, неправильно встановивши фактичні обставини цієї справи, прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Наведені вище обставини, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у ній зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, а також до спірних правовідносин не застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню, що у своїй сукупності стало підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст постанови складено 24 травня 2023 року.