Справа № 120/1962/23
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 травня 2023 р. Справа № 120/1962/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2002 по 01.08.2016 для призначення пенсії за віком.

Ухвалою від 06.03.2023 визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлений такий строк.

Крім того, цією ж ухвалою від 06.03.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2002 по 01.08.2016, в силу відсутності факту сплати в зазначений період страхових внесків.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області та отримує допомогу по догляду за особою з інвалідністю першої групи - сином ОСОБА_2 .

Досягнувши 60-річного віку, позивач 07.02.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення йому пенсі за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 17.02.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило його про відсутність підстав для призначення йому пенсії за віком, з огляду на відсутність у нього необхідного страхового стажу. При цьому у листі зазначено, що наявний у позивача страховий стаж становить 22 роки 04 дні.

При цьому, як зазначив позивач у позовній заяві, з відомостей про застраховану особу із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування йому стало відомо, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зараховано до страхового стажу період здійснення позивачем догляду за особою з інвалідністю першої групи з 01.01.2002 по 01.08.2016.

Також позивач зазначив, що підставою для не зарахування відповідного періоду до його страхового стажу слугувало те, що Управлінням праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області, яке ліквідоване у 2016 році та Управлінням соціальної та молодіжної політики Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області, яке було створено у 2016 році, не сплачувались страхові внески.

Втім, на думку позивача, відсутність факту сплати страхувальником за нього страхових внесків не може бути підставою для не зарахування спірного періоду до його страхового стажу та порушувати його право на пенсійне забезпечення.

Таким чином, не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2002 по 01.08.2016 для призначення пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Так, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності з 01.01.2004, передбачає перехід від системи пенсійного забезпечення до страхової пенсійної системи і встановлення прямої залежності розмірів пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду.

Згідно статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 11 Закону №1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Відповідно до пункту 9 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 вказаного Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

У спірний період вказана норма була викладена в іншій редакції у пункті 14 статті 11 Закону №1058-IV, відповідно до якого загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребу постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно пункту 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 №558 (далі - Порядок №558), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Компенсація призначається і виплачується органом праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи, якій надаються соціальні послуги (пункт 5 Порядку №558 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як передбачено пунктом 2 статті 14 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), страхувальниками відповідно до цього Закону є: підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, - для осіб, зазначених у пунктах 6-9,11 і 12 статті 11 цього Закону.

За осіб, зазначених у пунктах 8, 11-14, 16 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога і компенсації (частина шоста статті 20 Закону №1058-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

На виконання частини шостої статті 20 Закону №1058-IV постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2004 №1092 затверджено Порядок нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №1092), який, зокрема, визначає механізм сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за непрацюючих працездатних осіб, що здійснюють догляд за інвалідом I групи.

Відповідно до пунктів 3, 8 Порядку №1092 (який був чинний до 02.03.2011) обчислення і сплата страхових внесків за вказаних осіб провадиться страхувальниками районними (міськими) управліннями праці та соціального захисту населення за рахунок коштів, з яких виплачується грошове забезпечення, допомога або компенсація.

Згідно пункту 7 Порядку №1092 (який був чинний до 02.03.2011) страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування відповідних сум з їх банківських рахунків на рахунки управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах за місцезнаходженням цих страхувальників.

Аналогічні за змістом положення також передбачені Порядком нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №178 від 02.03.2011.

При цьому, системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю 1 групи підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню за умови отримання нею компенсаційних виплат, з яких здійснюється відрахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що, в свою чергу, зумовлює виникнення у такої особи страхового стажу.

В даному ж випадку, як слідує із довідки Управління соціального захисту населення Хмільницької РДА №14 від 19.01.2022, позивач дійсно перебував на обліку в управлінні та одержував допомогу по догляду за особою з інвалідністю першої групи - ОСОБА_2 в період з 01.01.2002 по 04.01.2022.

Поряд із цим, як слідує із матеріалів справи, в період з 01.01.2002 по 01.08.2016 сплата страхових внесків за нього діючим на той момент Управлінням праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області (ліквідоване у 2016 році) не здійснювалась.

Суд звертає увагу на те, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (пункт 1 частини 1 статті 6 Закону №2464-VI).

Відповідно до статті 3 Закону №2464-VI збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються, зокрема, за принципом відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Частиною 11 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За частиною 1 статті 26 Закону №2464-VI передбачено, що посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Отже, з огляду на зміст наведених правових норм, суд приходить до висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника (платника єдиного внеску), а не на застраховану особу.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 травня 2018 року по справі №490/12392/16-а та від 12 вересня 2019 року по справі №489/2283/16-а.

Тобто, позивач (застрахована особа) не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником (платником єдиного внеску) свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості страхувальника по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за особою з інвалідністю першої групи - ОСОБА_2 в період з 01.01.2002 по 01.08.2016.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування до його страхового стажу періоду догляду за особою з інвалідністю першої групи - ОСОБА_2 з 01.01.2002 по 01.08.2016.

Поряд із цим, суд враховує, що до матеріалів позовної заяви позивачем не додано жодної відповіді чи/або рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке б стосувались саме відмови зарахувати до страхового стажу позивача періоду догляду за особою з інвалідністю першої групи з 01.01.2002 по 01.08.2016.

При цьому, до матеріалів позовної заяви позивачем додано лише лист відповідача від 17.02.2022, наданий за наслідком розгляду його заяви про призначення пенсії, яким останнього повідомив позивач про відсутність підстав для призначення йому пенсії за віком в силу відсутності необхідного страхового стажу.

В той же час, вказаний лист не місить жодної відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2002 по 01.08.2016.

Крім того, із змісту вказаного листа не можливо встановити, що відповідні обставини, які стосуються зарахування до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2002 по 01.08.2016, взагалі досліджувались відповідачем.

Враховуючи вище викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог даного позову, які стосуються визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2002 по 01.08.2016.

В той же час, враховуючи те, що позивач має право на зарахування до його страхового стажу періоду догляду за особою з інвалідністю першої групи - ОСОБА_2 з 01.01.2002 по 01.08.2016, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати відповідний період до страхового стажу позивача.

Окрім того, враховуючи те, що зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за особою з інвалідністю першої групи з 01.01.2002 по 01.08.2016 в сукупності із уже наявним у нього страховим стажем (22 роки 04 дні), який відображений у листі відповідача від 17.02.2022, свідчитиме про наявність у нього більш ніж 29 років страхового стажу, що є достатнім для призначення пенсії за віком.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувавши до його страхового стажу періоду догляду за особою з інвалідністю першої групи з 01.01.2002 по 01.08.2016.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити частково.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 05.01.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до його страхового стажу період догляду за особою з інвалідністю першої групи з 01.01.2002 по 01.08.2016.

В задоволенні решти вимог позову, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Повний текст рішення складено 23.05.2023.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна