Справа № 520/2099/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 травня 2023 року № 520/2099/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бадюкова Ю.В.,

при секретарі Андрущенко Д.В.,

за участі представників:

позивача Білик В.В.,

відповідача Садієва Н.А.огли, Відіньової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівельний комплекс" (вул. Кільцева, буд. 41, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62418, )

до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Куряжський домобудівельний комплекс" (далі по тексту позивач, ПрАТ «КДБК», товариство, підприємство) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДПС, контролюючий орган, суб`єкт владних повноважень) в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від №8 Форма Д від 27.01.2022 року, яким Акціонерному товариству КУРЯЖСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 14061307,25 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням збільшення 10229416,34 грн., за штрафними санкціями 1814387,24 грн. пеня 2017503, 67 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення №8 Форма Д від 19.08.2021 року, яким Акціонерному товариству КУРЯЖСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 126 995,07 грн. у тому числі за податковим зобов`язанням збільшення 126 995,07, штрафні санкції 0, пеня 0.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що до спірного податкового повідомлення рішення безпідставно включено суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1922329, 82 грн., позаяк порушення на зазначену суму було виявлено під час попередньої перевірки та на вказану суму було прийнято ППР від 09.07.2018 р. № 6 та № 6, котрі рішенням ХОАС від 28.01.2019 р. у справі № 520/11260/18, яке набрало законної сили, були визнані протиправними і скасовані.

Також зазначає про безпідставність включення до спірних ППР суми у розмірі 371537, 05 грн., позаяк березень 2018 року перебуває поза межами періоду перевірки, зазначеного як в наказі на її проведення так і акті перевірки.

Позивач зазначає про невідповідність акта перевірки приписам Порядку, затвердженого наказом Мінфіну № 727 від 20.08.2015 року , оскільки він не містить посилань на конкретні первинні документи у розумінні приписів Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підставі яких було виявлено порушення, а усі додатки до акту перевірки не містять підписів усіх посадових осіб контролюючого органу, які здійснювали перевірку.

Підсумовуючи вищевикладене ПрАТ «КДБК» вказало, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

У свою чергу представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві на позовну заяву ГУ ДПС у Харківській області наполягає на тому, що ПрАТ «КДБК» допущено порушення податкового законодавства, вказуючи на те, що проведеною перевіркою встановлено, що на порушення статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата сплачувалась з порушенням термінів сплати заробітної плати.

Під час перевірки повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб згідно особового рахунку платника податків за Ф.15, меморіального ордеру № 5, банківських документів на перерахування податку на доходи фізичних осіб, відомостей на виплату заробітної плати та банківських документів про перерахування заробітної плати на платіжні картки робітників, касових документів про виплату заробітної плати за період з 01.04.2018 -31.12.2021 та виходячи з вищенаведеного встановлено на порушення пп. 168.1.2 пп. 168.1.4, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст .176 ПК України неперерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Порушення щодо повноти сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб, дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати працівникам підприємства встановлені на підставі оборотних відомостей по рахунках по рахунках 661, 6415, банківських виписок щодо перерахування податку на доходи фізичних осіб, перерахування грошових коштів з установи банку на карткові рахунки працівників та до каси підприємства на виплату заробітної плати, каси підприємства, відомостей з нарахування та виплати заробітної плати працівникам, ІКП платника податку за платежем податок на доходи фізичних осіб за 2018, 2019, 2020 роки.

Залишок на кінець перевіряємого періоду в сумі 10 343 673,81 грн. складається із суми податку на доходи фізичних осіб 10 229 416,32 грн., термін сплати якого станом на 01.04.2018 року настав, та 114 257, 49 грн. термін сплати якого, станом на 31.12.2020 не настав.

В ході перевірки встановлено, що протягом перевіреного періоду товариство при несвоєчасному перерахуванні податку на доходи фізичних осіб мало достатні обігові грошові коштів на розрахункових рахунках, а саме надходження за 2018 рік (квітень-грудень склало 109519709,62 грн., за 2019 склало 104866497,70 грн., за 2020 рік (травень-грудень) склало 37633347,25 грн.

Пояснень або копій документів щодо неперерахування податку на доходи фізичних осіб які б підтверджували не умисність діянь щодо невиконання норм податкового кодексу посадовими особами підприємства не надано.

Вищезазначене свідчить про те, що товариство мало можливість дотримуватись правил та норм щодо строків перерахування відповідних податків і зборів, визначених Кодексом, проте не вживало достатніх заходів щодо їх дотримання та допускало систематичні помилки.

Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2020 року підприємством не перераховано до бюджету військовий збір в загальній сумі 126995,07 грн.

Перевіркою встановлено, що: товариством допущено триваюче правопорушення, а саме, безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.

До закінчення перевірки пояснень стосовно заборгованості із заробітної плати працівників підприємства та зі сплати до бюджету податків посадовими особами підприємства не надано, про що складено акти про ненадання на запит документів від 04.06.2021 року № 2353/20-40-07-18-06 та від 08.06.2021 року № 2390/20-40-07- 18-06, про ненадання пояснень та копій документів.

Перевіркою встановлено, що товариством допущено триваюче правопорушення, а саме, безперервне невиконання норм ПК України, який не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача було подано відповідь на відзив та додаткові пояснення по справі у котрих він зазначив, що Відповідач не врахував Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 у справі №520/11260/18, яким адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень рішень задоволено, скасовано податкові-повідомлення рішення Головного управління ДФС у Харківській області №6 від 09.07.2018 року, №6 від 09.07.2018 року та №6 від 09.07.2018 року. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 року у справі №520/11260/18 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року по справі № 520/11260/18 повернено скаржнику.

Стверджує про хибність твердження відповідача. що висновку № 213/20-40-07-18 від 12.08.2021 року Позивач самостійно визнав податкове зобов`язання на суму 2293866.87 грн. в тому числі і у сумі 1922329,82 грн., позаяк відсутні документи, які свідчать про добровільне визнання вищевказаного податкового зобов`язання після рішення адміністративного суду.

Також, у додаткових письмових поясненнях представник позивача зазначив про порушення порядку призначення та проведення перевірки, зокрема стверджує, що документальна планова виїзна перевірка була проведена без будь-яких законних на те підстав, з огляду на що акт перевірки, складений за результатами такої перевірки не може вважатися належним та допустимим доказом порушень податкового законодавства.

Пояснюючи свої доводи в цій частині позивач посилається на те, що за наявності чинної норми пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України дії контролюючого органу щодо проведення документальної планової перевірки у період дії карантину є протиправними, а, з урахуванням статей 2, 5 Податкового кодексу України положення Постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині мораторію на проведення деяких видів перевірок» не можуть нівелювати положення пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях по справі.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог повністю з підстав та мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того, представником відповідача у судовому засіданні окремо було зазначено про відсутність порушень чинного законодавства під час призначення та проведення перевірки, позаяк, у тому числі, виконував вимоги приписів Постанови КМУ від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині мораторію на проведення деяких видів перевірок», яка була чинною на час призначення та проведення перевірки та підлягала виконанню.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ПрАТ «КДБК» зареєстроване юридичною особою у встановленому чинним законодавством України порядку 15.10.1993 за № 3000371 Харківською районною державною адміністрацією Харківської області, податковий номер платника податків: 04852585.

У період з 11.05.2021 по 07.06.2021 на підставі направлень від 11.05.2021 №5828, 5829, 5827, 5825, виданих Головним управлінням ДПС у Харківської області посадовими особами контролюючого органу відповідно до підпункту п.п.20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 75, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового Кодексу України та плану-графїка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 19.04.2021 № 2689-п, проведена планова виїзна документальна перевірка АТ «КДБК», податковий номер 04852585, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, валютного законодавства за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, іншого законодавства за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акту) перевірки, який є його невід`ємною частиною).

За результатами перевірки було складено акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи 14.06.2021 № 10183/20-40-07-08-02/04852585 «Про результати документальної планової виїзної перевірки АТ «КДБК», податковий номер 04852585, тел. » (далі по тексту акт перевірки).

У висновках акта перевірки встановлено порушення:

п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України встановлення заниження податку на прибуток всього в сумі 18117 грн., в тому числі за 2020 рік в сумі 18 117 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток всього в сумі 12699351,00 грн., у томі числі за період з 01.04.2018 по 31.12.2018 в сумі 5800000,00 грн. за 2019 рік в сумі 3340000,00 грн., за 2020 ріку сумі 3559351,00 грн.;

п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 225283,00 грн., а саме у серпні 2020 року у сумі 333,00 грн., у вересні 2020 у сумі 146342,00 у жовтні 2020 року у сумі 74775,00 грн., та у листопаді 2020 року у сумі 3833,00 грн.;

п. 201 .1 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, перевіркою встановлено відсутність складення та реєстрації АТ «КДБК» протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних на суму ПДВ 225 283,00 грн.;

п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України АТ «КДБК» порушило термін сплати ПДВ до бюджету по уточнюючому розрахунку за вересень 2020 року;

ст. 24 Закону України від 24.03.1995 р. №108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата сплачувалась з порушення термінів сплати заробітної плати. У перевіряємому періоді підприємство мало заборгованість із виплати заробітної плати. Станом на 31.12.2020 підприємство має заборгованість зі сплати заробітної плати у сумі 47246930,33 грн. (за попередні періоди та березень 2018 року-листопад 2020 року);

п. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України №2755-//І від 02.12.2010 р. зі змінами та доповненнями встановлено, що ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КУРЯЖСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС» податковий розрахунок за формою 1ДФ за ІІ-ІV квартал не подано;

пп. 168.1.2. пп.168.1.4. пп. 1168.1.5. п. 168 ст. 168 абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України неперерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати оподатковуваного за період з 01.04.2018 року по 31.12.2020 року в загальній сумі 11079346,55 грн. Станом на 31.12.20220 року підприємством не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 10229416,34 грн. термін сплати якого настав;

пп.1.4 пп. 1.5.пп.1.6.п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX пп.168.1.4 пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 пп. 176.2 «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, встановлено несвоєчасна сплата до бюджету військового збору до або під час виплати доходу в загальній сумі 128234,84 грн. Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2020 року підприємством не перераховано до бюджету військового збору в загальній сумі 126995,07 грн.;

пункт 4 ч. 2 ст. 6 Закону України №2464-VІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами та доповненнями п. 3.1. «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування « затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 14.04.2015 № 435, а саме звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з квітня 2020 року по грудень 2020 року, по строку протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду, фактично до податкового органу надано 07.06.2021 року;

пункту 1 частини 2 статті 6 абзацу 1 частини 8 статті 9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями встановлено несвоєчасна сплата єдиного внеску в загальній сумі 640690,15 грн. у т. ч. за лютий 2020 року в сумі 318966,98 грн., за березень 2020 року 322942,08 грн. єдиний внесок, несплата єдиного внеску за квітень-грудень 2020 в загальній сумі 1565618,25 грн., в тому числі за квітень 2020 року в сумі 245530,56 грн., за травень 2020 року в сумі 176612,38 грн., за червень 2020 року 208006,83 грн., за липень 2020 року в сумі 171512,43 грн. за серпень 2020 року в сумі 14225,15 грн., за вересень 2020 року в сумі 167573,90 грн., жовтень 2020 року в сумі 166068,32 грн., за листопад 2020 року в сумі 146395.80 грн., за грудень 2020 року в сумі 141787,87 грн.;

порушення пункту 1 частини 2 статті 6, абзацу 1 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами та доповненнями під час виплати заробітної плати (доходу) 08.07.2020 за травень 2020 року в сумі 3936000,00 грн. та за вересень 2020 року в сумі 4373,55 грн., єдиний внесок на ці виплати не сплачувало.

З висновками, викладеними в акті перевірки АТ «КДБК» не погодилось у зв`язку із чим у строки, встановлені Податковим кодексом України позивачем було направлено Заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 14.06.2021 №10183/20-40-07-08-02/04852585.

За результатами розгляду заперечень АТ «КДБК» Головне управління ДПС у Харківській області листом від 12.08.2021 №33021/6/20-40-07-18-13 було повідомлено, що висновки акту документальної перевірки від 14.06.2021 № 10183/20-40-07-02-08/04852585 не спростовані, висновки акту в частині порушень та донарахованих сум залишаються без змін.

На підставі висновків акту перевірки №10183/20-40-07-08-02/04852585 від 14.06.2021 контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення - рішення № 8 Форма «Д» від 19.08.2021 року, яким АТ «КДБК» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 15723009, 25 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 10229416, 34 грн., за штрафними санкціями 3476089, 24 грн., пеня - 2017503,67 грн. та податкове повідомлення-рішення №8 Форма «Д» від 19.08.2021 року, яким АТ «КДБК» збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 126995,07 грн., котрі були отримані позивачем засобами поштового зв`язку.

01 жовтня 2021 року за № 482 ПрАТ «КДБК» до ДПС України була подана Скарга на податкові повідомлення-рішення №8 від 19.08.2021 року та №8 від 19.08.2021 року.

Рішенням про результати розгляду скарги від 17.01.2022 року за № 79316/99- 00-06-01-04-06 Державна податкова служба України скаргу позивача було задоволено частково та скасовано ППР ГУ ДПС у Харківській області від 19.08.2021 року № 8 в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 1661702,00 грн., а в інший частині зазначене ППР залишила без змін. Також без змін було залишено ППР ГУ ДПС у Харківській області від 19.08.2021 № 8.

У подальшому, замість частково скасованого ППР ГУ ДПС у Харківській області від 19.08.2021 року № 8 засобами поштового зв`язку на адресу АТ «КДБК» надійшло податкове повідомлення-рішення № 8 від 27.01.2022 форми «Д», відповідно до якого позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 14061307, 25 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 10229416, 34 грн., за штрафними санкціями у розмірі 1814387, 24 грн. та пені - 2017503, 67 грн.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями - рішеннями ГУ ДПС у Харківській області від 19.08.2021 р. № 8 та від 27.01.2022 р. № 8 позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

З акту перевірки (а.с. 47 т.1) убачається, зокрема, наступне. Попередньою перевіркою встановлено, що станом на 31.03.2018 року підприємством не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 1922329, 82 грн.

На сторінці 35 акту перевірки (а.с. 48 т.1) перевіряючими установлено наступне: під час перевірки повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб згідно особового рахунку платника податків за Ф.15, меморіального ордеру № 5, банківських документів на перерахування податку на доходи фізичних осіб, відомостей на виплату заробітної плати та банківських документів про перерахування заробітної плати на платіжні картки робітників, касових документів про виплату заробітної плати за період з 01.04.2018 р.- 31.12.2021 р. та виходячи з вищенаведеного встановлено в порушення пп. 168.1.2., пп.168.1.4, пп.168.1.5 п. 168.1 ст.168, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України неперерахування утриманого податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати оподатковуваного доходу за період з 01.04.2018 року по 31.12.2020 року в загальній сумі 11079346,55 грн., у тому числі за:

- Кредиторська заборгованість станом на 01.04.2018 року термін сплати якої настав в суму 1922329,84 грн.,

- Кредиторська заборгованість за березень 2018 року термін сплати 30.04.2018 року на суму 371537,05 грн.,

- За квітень 2018 року в сумі 376755,96 грн,

- За травень 2018 року в сум і 398768,34 грн,

- За червень 2018 року в сумі 410558,06 грн,

- За липень 2018 року в сумі 410174,27 грн,

- За серпень 2018 року в сумі 377524,27 грн,

- За вересень 2018 року 404402,97 грн,

- За жовтень 2018 року в сумі 418581,62 грн,

- За листопад 2018 року в сумі 439549,01 грн,

- За грудень 2018 року 336198,51 грн,

- За січень 2019 року в сумі 238586.99 гри,

- За лютий 2019 року в сумі 226619,08 грн,

- За березень 2019 року в сумі 220055,78 грн,

- За квітень 2019 року в сумі 330024,73 грн,

- За травень 2019 року в сумі 3 11508,76 грн,

- За червень 2019 року в сумі 304440,79 грн,

- За липень 2019 року в сумі 295819,04 грн,

- За серпень 2019 року в сумі 264987,34 грн,

- 3а вересень 2019 року в сумі 243664,95 грн,

- За жовтень 2019 року в сумі 254680,34 грн,

- За листопад 2019 року в сумі 288427,85 грн,

- За грудень 2019 року в сумі 334681,45 грн,

- За січень 2020 року в сумі 250067,66 гри,

- За лютий 2020 року в сумі 264389,54 грн,

- За березень 2020 року в сумі 264254,08 грн,

- За квітень 2020 року в сумі 192848,88 грн,

- За травень 2020 року в сумі 131536,84 грн,

- За червень 2020 року в сумі 164090,52 грн,

- За липень 2020 року в сумі 135832,71 грн,

- За серпень 2020 року в сум і 114251,66 грн,

- За вересень 2020 року в сумі 132858,91 грн,

- За жовтень 2020 року в сумі 132359,04 грн,

- За листопад 2020 року в сумі 116979,71 грн.

Як вже було встановлено судом вище, згідно наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 19.04.2021 № 2689-п, планова виїзна документальна перевірка АТ «КДБК», податковий номер 04852585, з питань дотримання вимог податкового законодавства мала бути проведена за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, валютного законодавства за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, іншого законодавства за період з 01.04.2018 по 31.12.2020.

Натомість, перевіряючими до суми, визначеної у акті перевірки та спірних ППР включено, зокрема Кредиторська заборгованість станом на 01.04.2018 року термін сплати якої настав в суму 1922329,84 грн. та кредиторська заборгованість за березень 2018 року термін сплати 30.04.2018 року на суму 371537,05 грн.

Суд відзначає, що приписами п. 77.4. ст. 77 ПКУ встановлено, що про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Абзацом 3 п. 81.1 ст. 81 ПКУ передбачено, що 81.1. посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначається, зокрема, період діяльності, який буде перевірятися.

Пунктом 81.3 ст. 81 ПК України визначено, що під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Податкова перевірка проводиться на підставі Наказу про проведення перевірки.

Вказані положення ПК України прямо регламентують, що перевірка проводиться податковим органом відповідно до чинного законодавства України, виключно в межах та у спосіб що передбачені Наказом про проведення податкової перевірки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що посадові особи контролюючого органу під час проведення перевірки позивача, перевищили надані їм повноваження в частині перевірки періоду діяльності позивача та вийшли за межі визначеного наказом Головного управління ДПС у Харківській області від 19.04.2021 № 2689-п та включили до цього періоду періоди до 01.04.2018 року.

Також суд зазначає, що за загальним правилом, контролюючий орган повинен провести перевірку не пізніше 1095 днів, а у випадку перевірки контрольованих операцій - 2555 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації чи граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а в разі подання податкової декларації пізніше - за днем її фактичного подання. Якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, то сума податкових зобов`язань визначається протягом 1095 днів з дня його подання.

Якщо протягом зазначеного строку (1095 днів) контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 113.1 ст. 113 ПК України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування грошових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з п. 55.1 ст. 55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Підпунктом 58.1.1 п. 58.1 ст. 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення містить суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або суму та підставу для зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або збільшення/зменшення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок.

Аналогічне положення містить і п. 1 Розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків №1204 від 28.12.2015, відповідно до якого контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань і складає податкове повідомлення-рішення.

Зазначені положення чинного законодавства України чітко регламентують факт того, що датою визначення податковим органом суми грошового зобов`язання є дата прийняття податкового повідомлення-рішення.

Зазначене прямо підтверджується тим фактом, що на підставі акту перевірки у платника податків не виникає жодних зобов`язань перед контролюючим органом.

Зобов`язання перед контролюючим органом виникають виключно у випадку прийняття податкового повідомлення-рішення, яким і визначається сума грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення за актом перевірки було прийнято було прийнято 19.08.2021, а за результатами адміністративного оскарження 27.01.2022 р., тобто вбачається, що враховуючи положення ст. 102 ПК України, граничні строки встановлення порушень під час перевірки та донарахувань за її результатами не можуть перевищувати 1095 днів, тобто 19.08.2018.

Однак відповідно до розрахунку оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вбачається, що перевірка та донарахування стосується строку, що виходить за межі 1095 днів. Так, оскаржувані податкові повідомлення-рішення містять донарахування за період попередньої перевірки станом на 31.03.2018 р. 1922329, 82 грн., а також березень - липень 2018.

Верховним Судом у Постанові від 02.05.2021 по справі №520/4238/19 було зазначено, що при плануванні, організації, проведенні документальних перевірок, нарахуванні за їх результатами грошових зобов`язань, контролюючі органи повинні враховувати строки давності, визначені пунктом 102.1 статті 102 ПК України, які поширюються також і на період діяльності, який може бути охоплений перевіркою.

Суд під час розгляду справи дійшов до правильного висновку про те, що контролюючим органом були порушені законні строки проведення перевірки, а суди попередніх інстанцій не дослідили, чи відповідає у спірному наказі про перевірку період діяльності, який планується перевіряти (із урахуванням поданих декларацій) строкам, передбаченим пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

Податковий орган зобов`язаний враховувати приписи статті, як щодо граничних термінів визначення податкового зобов`язання, так і щодо періоду, який буде охоплювати податкова перевірка.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки винесені поза межами строку передбаченими пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

Також, що стосується донарахування за період попередньої перевірки станом на 31.03.2018 р. 1922329, 82 грн., суд встановив наступне.

Рішенням ХОАС від 28.01.2019 року у справі № 520/11260/18, яке набрало законної сили 15.05.2019 року, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Куряжський домобудівельний комплекс до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень рішень задоволено та вирішено: «Скасувати податкові-повідомлення рішення Головного управління ДФС у Харківській області №6 від 09.07.2018, №6 від 09.07.2018 та №6 від 09.07.2018).

Як убачається із вказаного судового рішення спірні податкові повідомлення рішення були прийняті на підставі Акту №2415/20-40-14-02-08/04852585 від 15.06.2018 Про результати документальної планової виїзної перевірки АТ КДБК, податковий номер 04852585, податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 31.03.2018, валютного - за період з 01.07.2016 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2016 по 31.03.2018.

Цією попередньою перевіркою встановлено порушення ПрАТ КДБК: п.п.168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст.168, п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України: податок на доходи фізичних осіб під час виплати доходу у вигляді заробітної плати або дивідендів за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2017 року, лютий 2018 року, підприємством до бюджету перераховано не в повному обсязі та несвоєчасно, у випадках коли оподатковуваний дохід у вигляді заробітної плати нараховувався податковим агентом, але не виплачувався платникам податку, та податок підлягав перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим кодексом для місячного податкового періоду податок на доходи фізичних осіб за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий 2018 року, підприємством перераховано до бюджету несвоєчасно та не у повному обсязі. Станом на 31.08.2018 підприємством не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 1922329, 82 грн.

Отже, суд погоджується із твердженням позивача про те, що зазначені обставини протиправно не були враховані Головним управлінням ДПС у Харківській області ні під час складання акта планової документальної перевірки АТ «КДБК», ні під час розгляду заперечень та повторно незаконно включено до спірних податкових повідомлень рішень.

Крім того, абзацом п`ятим ст. 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями, далі - Закон №996) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно абзацу одинадцятого статті 1 Закону №996 первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною першою статті 9 Закону № 996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Згідно п. 2.1, 2.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Мінюсті України 05.06.1995 за №168/704 (із змінами і доповненнями), визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Частиною 2 ст. 3 Закону №996 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 4 Закону №996 превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми, що безумовно передбачає наявність факту здійснення господарської операції, правильне визначення її змісту і обсягу.

Згідно з положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, складання первинних документів здійснюється з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно - правовим актам, не завдають шкоди державі, підписаних уповноваженими на те особами; ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обов`язковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Водночас суд відзначає, що згідно п. 4 та п. 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015, № 727 (далі Порядок № 727) в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно пп.2 п. 4 розділу ІІІ Порядку № 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Дослідивши акт перевірки на відповідність його вимогам Порядку № 727 суд відзначає, що в порушення вищезазначених приписів, він не містить посилань на первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Крім того, позивачем було надано до матеріалів справи копії усіх документів по господарських операціях за перевіряємий період, але відповідач у судовому засіданні також не зазначив на яких саме первинних документах, що містяться в матеріалах справи та надавались до перевірки було зроблено висновок контролюючого органу про вчинені податкові порушення позивачем.

Щодо позиції позивача про порушення відповідачем порядку призначення та проведення перевірки суд відзначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України регламентовано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.5-1, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 77 ПК України регламентовано порядок проведення документальної планової перевірки.

Так, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок.

Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.

Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 числа останнього місяця кварталу (у випадках змін найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок - до 30 числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки).

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України регламентовано, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За правилами пункту 82.1 статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX (далі Закон № 540-IX) із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 № 591-IX (далі Закон № 591-IX) Податковий кодекс України доповнено пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, у відповідності до якого установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації (крім податкової декларації з податку на додану вартість) за звітні (податкові) періоди березень - травень 2020 року, або уточнюючих розрахунків (крім уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість), що були подані платниками податків протягом березня - травня 2020 року, може бути проведена лише протягом 60 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що контролюючим органом призначено документальну планову виїзну перевірку на підставі статті 77 ПК України та з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок».

У той же час, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» (далі Постанова №89) постановлено скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними;

документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 р. № 568-ІХ);

документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Постанова №89 прийнята відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

При вирішенні спору по суті суд враховує, що згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 81.3 статті 81 ПК України встановлює, що під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 21.1 статті 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності; не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи; надавати органам державної влади та органам місцевого самоврядування на їх письмовий запит відкриту податкову інформацію в порядку, встановленому законом; оприлюднювати на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, перелік уповноважених осіб контролюючих органів, визначених підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та переданих таким особам функцій у випадках, передбачених цим Кодексом; оприлюднювати на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, перелік уповноважених осіб контролюючих органів, визначених підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та переданих таким особам функцій у випадках, передбачених цим Кодексом та Митним кодексом України; використовувати дані та інформацію, отримані через електронний кабінет, необхідні для виконання покладених на них функцій з адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації державної податкової та державної митної політики в межах наданих їм повноважень; вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформацію про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі; невідкладно розмістити на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, повідомлення про виявлення технічних та/або методологічних помилок чи технічного збою в роботі електронного кабінету із зазначенням дати та часу їх початку, а також невідкладно вжити всіх необхідних заходів для усунення таких технічних та/або методологічних помилок чи технічного збою, за результатами яких розмістити на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, повідомлення про їх усунення із зазначенням дати та часу їх завершення.

Суд вказує, що станом на час здійснення контролюючим органом перевірки позивача пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України був чинний.

Тобто, на момент призначення та проведення контролюючим органом документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «КДБК» діяв мораторій на їх проведення.

У той же час, суд звертає увагу на те, що 17.09.2020 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №909-ІХ, який набрав чинності з 04.10.2020, та пунктом 4 розділу «Прикінцеві положення» якого, у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Суд акцентує увагу на тому, що не зважаючи на те, що пункт 4 розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 №909-IX на час виникнення спірних правовідносин, не був визнаний неконституційним, та Постанова №89 від 03.02.2021 не визнана нечинною у вставленому законом порядку, суд вважає, що вказані нормативно-правові акти не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, з огляду на таке.

Суд зазначає, що, оскільки предмет Закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Враховує суд також і приписи статті 2 ПК України, за якими зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Будь-які зміни до Податкового кодексу України, що, серед іншого регулюють порядок проведення перевірок контролюючим органом, мають впроваджуватись лише шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Поряд з цим, відповідно до статті 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Крім того, за умовами пункту 5.2 статті 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Враховуючи наведене суд констатує, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України є нормою вищої юридичної сили, ніж постанова Кабінету Міністрів України №89 від 03.02.2021 і суперечить останньому, тому, у відповідності до пункту 5.2 статті 5 ПК України, саме норми ПК України підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Суд наголошує, що скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, можливо виключно шляхом внесення змін до ПК України.

У свою чергу зміни до ПК України вносяться виключно законом, ухваленим уповноваженим на те органом Верховною Радою України, яка є єдиним органом законодавчої влади в Україні (статті 75 Конституції України), а тому у спірних правовідносинах, в силу приписів статті 8 Конституції України, не можуть бути застосовані прийняті Кабінетом Міністрів України будь-які постанови і розпорядження, які спрямовані на зміну правовідносин, чітко визначених Податковим кодексом України.

Також доцільним є зазначення, що Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.05.2008 №10-рп/2008 наголошував на тому, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони (абзаци 3, 4 пп. 5.4 п. 5 мотивувальної частини).

Водночас, при вирішенні спору суд враховує, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.02.2020 у справі №826/17123/18 вказав, що одним із спірних питань у цій справі є можливість оскарження прийнятого за наслідками проведеної документальної виїзної позапланової перевірки податкового повідомлення-рішення з підстав допущених контролюючим органом процедурних порушень при призначенні та проведенні такої перевірки, зокрема у разі якщо допуск до перевірки відбувся.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 16 грудня 2019 року справу передав на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі статей 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа №820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15).

У наведеній постанові Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Окрім того, слід враховувати, що в постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на час касаційного перегляду справи вона не може оминути наявності правового висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 22 лютого 2020 року, одним зі спірних у якій було питання щодо можливості скасування наказу про призначення перевірки після її проведення (справа № 826/17123/18) й ухвалення рішення, яке йому суперечитиме.

У цьому рішенні судова палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду фактично відступила від попередньої практики Верховного Суду про те, що саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарської діяльності може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної виїзної або фактичної перевірки.

Разом з тим, у вказаному рішенні констатовано, що в разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки подальше скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. За висновком судової колегії, належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Колегія суддів дійшла висновку, що така ситуація й має ознаки виключної правової проблеми й потребує вирішення на рівні Великої Палати Верховного Суду.

Також, у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Аналізуючи наведене суд приходить до висновку, що як в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.02.2020 у справі №826/17123/18, так і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17 містяться висновки про те, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки можуть бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Беручи до уваги вищевикладене у свій сукупності, суд погоджується із доводами ПрАТ «КДБК», що у відповідача були відсутні визначені податковим законодавством підстави його включення до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок і, як наслідок, правових підстав для проведення такої перевірки.

При цьому, суд вкотре наголошує, що чинність станом на час виникнення спірних правовідносин Постанови Кабінету Міністрів України «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» № 89 від 03.02.2021 не може вказувати на правомірність вчинених відповідачем дій, адже межі та спосіб проведення перевірок у відповідності до податкового законодавства України встановлюються лише Конституцією та законами України. Крім цього наведене не впливає на вимогу закону дотримуватись контролюючим органом вимог саме податкового законодавства при проведенні перевірок платників податків.

Додатково в цій частині суд вважає за доцільне звернути увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022 у справі 640/18314/21, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок».

Окрім того, Верховний Суд у постановах від 22 лютого 2022 року у справі №420/12859/21, від 27 квітня 2022 року у справі №140/1846/21, від 02 травня 2023 року у справі №640/15761/21 висловив чітку позицію, що перевірка під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону.

У відповідності до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України регламентовано наступне.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

За сталою судовою практикою, у тому числі й Верховного Суду, умовами допустимості доказів є: 1) одержання фактичних даних із належного процесуального джерела; 2) одержання фактичних даних належним суб`єктом; 3) одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; 4) належне процесуальне оформлення одержаних фактичних даних.

Зважаючи на те, що у відповідача були відсутні визначені податковим законодавством підстави для призначення та проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, суд вважає, що акт перевірки, який фіксує виявленні порушення платником податків податкового законодавства отримано з порушенням порядку, встановленого законом.

Отже, на переконання суду, акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи 14.06.2021 р. № 10183/20-40-07-08-02/04852585 «Про результати документальної планової виїзної перевірки АТ «КДБК», податковий номер 04852585, тел. » не може бути допустимим доказом порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Враховуючи наведене, спірні рішення підлягають скасуванню, у тому числі, і як такі, що прийняті за результатами перевірки, яка проведена за відсутністю правових підстав, тобто з порушенням встановленого законом порядку. В свою чергу, протиправні дії не можуть зумовлювати настання правомірних наслідків такої перевірки.

Наведений висновок суду відповідає доктрині під умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульованій Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалі», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Встановлення протиправності дій податкового органу щодо проведення перевірки без законних підстав є достатньою та самостійною підставою для визнання наслідків такої перевірки протиправними, без аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №1340/4669/18.

Також схожий правий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №826/17875/18, де, серед іншого вказано про те, що протиправність наслідків перевірки у зв`язку з порушенням процедури її проведення унеможливлює перехід до суті покладених в основу такого акта податкових правопорушень.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про не відповідність оскаржуваних рішень критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, з огляду на що наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Положеннями частини 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівельний комплекс" (вул. Кільцева, буд. 41, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62418, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 8 від 27.01.2022 року форми Д про збільшення Приватному акціонерному товариству "Куряжський домобудівельний комплекс" суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 14061307, 25 грн. (чотирнадцять мільйонів шістдесят одна тисяча триста сім гривень 25 копійок), у тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 10229416, 34 грн. (десять мільйонів двісті двадцять дев`ять тисяч чотириста шістнадцять гривень 34 копійки), за штрафними санкціями у розмірі 1814387, 24 грн. (один мільйон вісімсот чотирнадцять тисяч триста вісімдесят сім гривень 24 копійки) та пені - 2017503, 67 грн. (два мільйони сімнадцять тисяч п`ятсот три гривні 67 копійок).

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 8 від 19.08.2021 року форми Д про збільшення Приватному акціонерному товариству "Куряжський домобудівельний комплекс" суми грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму податкового зобов`язання у розмірі 126995, 07 грн. (сто двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 07 копійок).

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Куряжський домобудівельний комплекс" (вул. Кільцева, буд. 41, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область, 62418, ) сплачену суму судового збору в розмірі 26840, 00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24.05.2023 р.

Суддя Бадюков Ю.В.