Справа № 140/6119/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/6119/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Алієвій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) та, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 23.03.2023 №84 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в: 1) Об`єднанні шкільного і робітничого харчування з 01.04.1982 по 14.04.1982 включно, з 16.12.1983 по 14.04.1984 включно, з 16.05.1984 по 29.01.1987 включно; 2) Комбінаті харчування ДПЗ-28 з 30.01.1987 по 30.09.1992 включно на підставі показань двох свідків, з дати винесення судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач досягла пенсійного віку у 2022 році. 16.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучила усі наявні в неї документи на підтвердження стажу роботи, а також клопотання про встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії на підставі показань двох свідків. Рішенням ГУ ПФУ у Харківській області від 23.03.2023 № 84 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 вказаного Закону. У цьому ж рішенні значиться, що «...за результатами розгляду документів, доданих до заяви: період перебування в центрі зайнятості з 01.07.1996 по 30.03.1997, оскільки початок періоду збігається з першим періодом перебування на обліку в центрі зайнятості...». Будь - яких відомостей про розгляд клопотання про встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії на підставі показань двох свідків таке рішення не містить.

Позивач зазначає, що оскільки її трудова книжка із записами про роботу в: 1) Об`єднанні шкільного і робітничого харчування з 01.04.1982 по 14.04.1982 включно, з 16.12.1983 по 14.04.1984 включно, з 16.05.1984 по 29.01.1987 включно; 2) Комбінаті харчування ДПЗ-28 з 30.01.1987 по 30.09.1992 включно втрачена, а архівні дані про стаж роботи за вказані періоди відсутні, тому іншим чином встановити цей стаж роботи, аніж на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, не може.

При цьому зазначає, при розгляді заяви ОСОБА_1 . ГУ ПФУ у Харківській області клопотання про встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії на підставі показань двох свідків проігнорувало, і винесло протиправне рішення про відмову в призначенні пенсії, що порушує право ОСОБА_1 на призначення та отримання пенсії.

З врахуванням наведеного просила позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

У відзиві на позов відповідач-1 ГУ ПФУ в Харківській області позовні вимоги ОСОБА_1 заперечує. Вказує, що рішенням від 23.03.2023 №84 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з Законом №1058. Рішенням від 03.05.2023 вих №.200-0302-9/56416 доповнено відмову від 23.03.2023 №84. За результатами розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії, до загального страхового стажу не зараховано: період перебування в центрі зайнятості з 01.07.1996 по 30.03.1997, оскільки початок періоду збігається з першим періодом перебування на обліку в центрі зайнятості, згідно довідки №1600/34/02-14 від 16.11.2020; період роботи з 30.01.1987 по 31.09.1992, згідно архівної довідки від 11.11.2020 №2867/1-11, оскільки по батькові (російською) ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 ; період роботи з 16.12.1983 по 14.04.1984, 16.05.1984 по 29.01.1987, згідно архівної довідки від 11.11.2020 №2867/1-11, в відомостях нарахування заробітної плати не значиться.

Починаючи з січня 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. На підставі наданих позивачем документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж позивача на момент звернення склав 23 роки 06 місяців 19 днів.

Отже, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У відзиві на позовну заяву відповідач-2 ГУ ПФУ у Волинській області у позові просив відмовити з підстав, аналогічним тим, про які зазначив відповідач-1. Доводи відповідача-2 зводяться до того, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а тому відповідачем-1 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з невиконанням однієї із умов призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону №1058, а саме наявність не менше 29 років страхового стажу.

12.05.2023 та 23.05.2023 від представника позивача надійшли заяви про уточнення позовних вимог.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

У судовому засіданні 10.05.2022 позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги із наведених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача-2 у відзиві просила розгляд справи здійснювати без участі представника ГУ ПФУ у Волинській області.

Представник відповідача-1 в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В силу вимог пункту 1 частини другої статті 205 КАС України неявка в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки є підставою для розгляду справу за відсутності такого учасника справи.

10.05.2023 року в судовому засідання оголошено перерву до 10:00 23.05.2023.

До судового засідання, призначеного на 10:00 23.05.2023, від представників позивача та відповідача-2 надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, розгляд справи проведено за відсутності учасників справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.03.2023 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав наявні в неї документи, а також клопотання про зарахування до страхового стажу періодів роботи на підставі показань двох свідків (а.с. 16-18).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Харківській області, рішенням якого від 23.03.2023 №84 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, у рішенні зазначено, страховий стаж позивача становить 23 роки 6 місяців 19 днів. Також вказано, що період перебування в центрі зайнятості з 01.07.1996 по 30.03.1997, оскільки початок періоду збігається з першим періодом перебування на обліку в центрі зайнятості (а.с. 19).

До відзиву до позовної заяви ГУ ПФУ в Харківській області додало доповнення від 03.05.2022 №200-0302-5/56416 до рішення від 23.03.2023 №84, відповідно до якого ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховано: період з 30.01.1987 по 31.09.1992, згідно архівної довідки від 11.11.2020 №2867/1-11, оскільки по батькові (російською) ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 ; період з 16.12.1983 по 14.04.1984, 16.05.1984 по 29.01.1987, згідно архівної довідки від 11.11.2020 №2867/1-11, в відомостях нарахування заробітної плати не значиться (а.с. 57).

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача-2 щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи в: 1) Об`єднанні шкільного і робітничого харчування з 01.04.1982 по 14.04.1982 включно, з 16.12.1983 по 14.04.1984 включно, з 16.05.1984 по 29.01.1987 включно; 2) Комбінаті харчування ДПЗ-28 з 30.01.1987 по 30.09.1992 включно та відмовою у призначенні пенсії, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV, якою визначено, що право на пенсію за віком особи набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пунктів 17, 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками (пункт 25 Порядку №637).

Отже, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок відсутності архівних даних з інших причин, окрім неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями, трудовий стаж позивача може бути установлено на підставі показань не менше двох свідків, які б знали його по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу.

Разом із заявою про призначення пенсії від 16.03.2023 позивач подала клопотання про зарахування до страхового стажу періодів роботи на підставі показань двох свідків.

Доказів розгляду вказано клопотання комісією з питань встановлення стажу роботи показаннями свідків відповідачі не надали.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву та доповненні від 03.05.2022 №200-0302-5/56416 до рішення від 23.03.2023 №84 вказує, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано: період з 30.01.1987 по 31.09.1992, згідно архівної довідки від 11.11.2020 №2867/1-11, оскільки по батькові (російською) ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 ; період з 16.12.1983 по 14.04.1984, 16.05.1984 по 29.01.1987, згідно архівної довідки від 11.11.2020 №2867/1-11, в відомостях нарахування заробітної плати не значиться.

Як стверджує позивач її трудова книжка втрачена, а тому вона вчиняла дії для підтвердження періодів роботи в: 1) Об`єднанні шкільного і робітничого харчування з 01.04.1982 по 14.04.1982 включно, з 16.12.1983 по 14.04.1984 включно, з 16.05.1984 по 29.01.1987 включно; 2) Комбінаті харчування ДПЗ-28 з 30.01.1987 по 30.09.1992 включно.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася в Комунальну установу Луцький міський трудовий архів Луцької міської ради. Листом від 11.11.2020 №2867/1-11 вказана установа повідомила позивача, що накази за І половину 1982 року по Об`єднанню шкільного і робітничого харчування на зберігання в Луцький міський трудовий архів не передано. Позивачу надано копію наказу №14 від 30.01.1987 додаток №4 по Об`єднанні шкільного і робітничого харчування про звільнення по переводу ОСОБА_4 (так в документі російською мовою) з 30.01.1987 в Комбінат харчування ДПЗ-28. Також вказано, що в відомостях нарахування заробітної плати ОСОБА_4 (так в документі російською мовою) значиться з квітня 1982 року по грудень 1983 року та квітень-травень 1984 року. В відомостях нарахування заробітної плати працівників за 1985-1987 рік ОСОБА_1 не значиться. Документи з особового складу Комбінат харчування ДПЗ-28 на зберігання в Луцький міський трудовий архів не передано.

Відтак, твердження відповідача-2 про те, що в період з 16.12.1983 по 14.04.1984, 16.05.1984 по 29.01.1987, згідно архівної довідки від 11.11.2020 №2867/1-11, позивач не значиться в відомостях нарахування заробітної плати не відповідає фактичним обставинам, оскільки у вказаній архівні довідці вказано, що в відомостях нарахування заробітної плати ОСОБА_4 (так в документі російською мовою) значиться з квітня 1982 року по грудень 1983 року та квітень-травень 1984 року. В відомостях нарахування заробітної плати працівників за 1985-1987 рік ОСОБА_1 не значиться. При цьому, зазначено, що документи з особового складу Комбінат харчування ДПЗ-28, а також накази за І половину 1982 року по Об`єднанню шкільного і робітничого харчування на зберігання в Луцький міський трудовий архів не передано.

Водночас той факт, що в паспорті позивача по батькові зазначено « ОСОБА_3 », а в архівних документах « ОСОБА_2 » (російською мовою), не може бути підставою для відмови у зарахуванні певних періодів її роботи до страхового стажу, оскільки при оформленні документів роботодавцем, як і при видачі паспорта переклад даних здійснювався відповідальними працівниками роботодавця та відповідного підрозділу УМВС у Волинській області, що не залежало від волі та дій позивача, а тому допущені помилки при заповненні документів позивача не можуть обмежувати його права.

На думку суду, відсутність документів по підприємству на зберіганні в архівних установах, не може позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу, який в свою чергу за відсутності трудової книжки та підтверджуючих документів підприємств, які ліквідовані, може бути зарахований на підставі показань свідків.

Судом задоволено клопотання позивача про допит в судовому засіданні двох свідків, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та давали показання під присягою, підтвердили роботу позивача в: 1) Об`єднанні шкільного і робітничого харчування з 01.04.1982 по 14.04.1982 включно, з 16.12.1983 по 14.04.1984 включно, з 16.05.1984 по 29.01.1987 включно; 2) Комбінаті харчування ДПЗ-28 з 30.01.1987 по 30.09.1992 включно.

З досліджених трудових книжок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , копії яких знаходяться в матеріалах справи, встановлено наступне.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно трудової книжки НОМЕР_1 01.04.1982 прийнята кухарем 4 розряду Об`єднанні шкільного і робітничого харчування, 30.01.1987 у зв`язку з ліквідацією Об`єднання шкільного і робітничого харчування м.Луцька переведена у новостворений Комбінат харчування ДПЗ-28 кухарем 4 розряду; 02.02.1987 прийнята про переводу в Комбінат харчування ДПЗ-28; 05.03.1993 звільнена по переводу на Комбінат хлібопродуктів №2 (а.с.24).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно трудової книжки від 16.02.1977 з 01.01.1978 по 02.02.1987 року працювала в Об`єднанні шкільного і робітничого харчування, 02.02.1987 прийнята по переводу в Комбінат харчування ДПЗ-28, де працювала по 05.03.1993 року на посадах: нормувальника, ст. нормувальника, ст. бухгалтера, бухгалтера (а.с.27-28).

Отже, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що факт роботи позивача в: 1) Об`єднанні шкільного і робітничого харчування з 01.04.1982 по 14.04.1982 включно, з 16.12.1983 по 14.04.1984 включно, з 16.05.1984 по 29.01.1987 включно; 2) Комбінаті харчування ДПЗ-28 з 30.01.1987 по 30.09.1992 включно, є підтвердженим, а тому вказані періоди роботи підлягають зарахуванню до її страхового стажу.

Таким чином, згідно з вимогами статті 26 Закону №1058-IV позивач має право на призначення пенсії за віком як така, що досягла віку 60 років, та має необхідних 29 років страхового стажу з врахуванням спірних періодів, підтверджених показаннями свідків.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України», пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України»).

Згідно з п.п.4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» №137-V 14 вересня 2006 року, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій по відмові позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в: 1) Об`єднанні шкільного і робітничого харчування з 01.04.1982 по 14.04.1982 включно, з 16.12.1983 по 14.04.1984 включно, з 16.05.1984 по 29.01.1987 включно; 2) Комбінаті харчування ДПЗ-28 з 30.01.1987 по 30.09.1992 включно, що в свою чергу зумовило прийняття протиправного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до повноважень, визначених частиною другою статті 245 КАС України, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача у даному випадку є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 23.03.2023 №87 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити позивачу з 23.05.2023 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи в Об`єднанні шкільного і робітничого харчування з 01.04.1982 по 14.04.1982 включно, з 16.12.1983 по 14.04.1984 включно, з 16.05.1984 по 29.01.1987 включно та в Комбінаті харчування ДПЗ-28 з 30.01.1987 по 30.09.1992 включно.

Відтак, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення повністю.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом, в сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, місто Харків, майдан, Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ідентифікаційний код 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2023 №84 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 23.05.2023 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи в Об`єднанні шкільного і робітничого харчування з 01.04.1982 по 14.04.1982 включно, з 16.12.1983 по 14.04.1984 включно, з 16.05.1984 по 29.01.1987 включно та в Комбінаті харчування ДПЗ-28 з 30.01.1987 по 30.09.1992 включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повне судове рішення складено 25 травня 2023 року.