Справа № 420/18016/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; місце проживання АДРЕСА_2 ) про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулось Головне управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалами суду від 14.12.2022, 22.12.2022, 03.01.2023, 01.02.2023, 20.02.2023 позов залишено без руху, надано та продовжено строк для усунення недоліків позову.

До суду від представника позивача надійшла заява та позов (а.с.54-56) до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 117440,47 грн.

Ухвалою суду від 15.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.59).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець Одеським міським управлінням юстиції від 27.01.2005 року за номером державної реєстрації 00007050 та перебуває на обліку як платник податку в Приморській ДПІ ГУ ДПС з 24.02.2005 року. Податкова адреса фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 (адреса згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (далі ІКП), податкова заборгованість ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, станом на 07.11.2022 року становить 117440,47 грн.

Заборгованість виникла по об`єкту нерухомого майна: будівля готелю реєстраційний номер №0, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , в результаті винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 14.04.2021 року №0-1553 на суму 63142,38 грн та №0-1553-2018 на суму 54298,09 грн, які було направлено на податкову адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

19.08.2021 податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №0-1503, яку було направлено платнику, однак борг не погашено.

Ухвалу суду від 15.03.2023 року надіслано відповідачу на електронну адресу 16.03.2023 року зазначену позивачем у позові (а.с.62-64). До суду відзив відповідачем не наданий, у зв`язку з чим судом направлена копію ухвали сулу відповідачу засобами поштового зв`язку.

25.04.2023 року надійшла заява представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи у в`язку з отриманням відповідачем копії ухвали суду.

09.05.2023 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині в частині стягнення заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 54 298,09 грн., що виникла на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 0-1553-2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018).

Представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідно до змісту позовних вимог, предметом позову є стягнення суми податкової заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з власника нежитлової нерухомості в розмірі 117 440, 47 грн, що виникла на підставі податкових повідомлень-рішень:

№0-1553-2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018) в розмірі 54 298,09 грн;

№0-1553 від 14.04.2021 року (податковий період 2020) в розмірі 63 142,38 грн.

Представник вказує, що відповідачем не визнається та заперечується податкова заборгованість в розмірі 54 298,09 грн, на підставі податкового повідомленні-рішення № 0-1553- 2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018).

У той же час відповідачем визнається зазначена позивачем обставина, що відповідач ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна приміщення будівлі готелю, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 33117782, та не заперечується наявність об`єкта оподаткування, база оподаткування та ставка податку.

Щодо невизнання та заперечення податкової заборгованості в розмірі 54 298,09 грн на підставі ППР №0-1553-2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018) представник відповідача зазначив, що у відповідача як у платника податку податковий обов`язок виникає з моменту настання обставин, з якими ПКУ пов`язує сплату ним податку (п. 37.2. ст. 37 ПКУ).

ППР про сплату суми/сум податку з детальним розрахунком, та відповідні платіжні реквізити, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному ст. 42 ПКУ до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2. п.266.7. ст. 266 ПКУ). При цьому, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1. п. 266.6. ст. 266 ПКУ).

Враховуючи зазначені приписи, ППР стосовно сплати податку за 2018 рік мало бути надіслано платнику податку контролюючим органом до 01.07.2019 року.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204.

Податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб. ППР вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Дата надсилання (вручення) ППР проставляється на корінці ППР, повідомлення про вручення прикріплюється до примірника ППР, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкового повідомленнярішення форми «Ф» - до корінця податкового повідомлення-рішення).

Надана позивачем в якості доказу копія корінця ППР форми «Ф» № 0-1553-2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018) на суму 54 298,09 грн не містить зазначення дати надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення відповідно до зазначених вимог Порядку (а.с. 8А). Копія повідомлення про вручення, надана позивачем (а.с. 9), не містить зазначення дати відправлення (графа «дата подання»). Крім того, позивачем не надано жодного розрахункового документу про оплату послуг оператора поштового зв`язку з пересилання відповідачу податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи зазначене, відповідач стверджує, що позивачем не надано належних доказів направлення відповідачу в передбачений законом строк та спосіб податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0-1553-2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018) на суму 54 298,09 грн.

Крім того, представник відповідача вважає пропущеним строк давності щодо нарахування податкових зобов`язань (1095 днів). Сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з власника нежитлової нерухомості за податковий період 2018 рік, могла бути донарахована та примусово стягнута протягом 1095 календарних днів (3-х років), починаючи з 01.07.2019 року, тобто до 30.06.2022 року включно. Разом з тим, позивач звернувся з позовом до суду лише 12.12.2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку давності.

Справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є платником податків, з 27.01.2005 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем за адресою АДРЕСА_2 , місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 , що також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про реєстраційні дані фізичних осіб-платників податків (а.с.10, 40).

ОСОБА_1 з 14.03.2011 року на праві приватної власності є власником будівлі готелю реєстраційний номер № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 1944,60 кв.м (а.с.39).

14.04.2021 року ГУ ДПС відносно ОСОБА_1 (як фізичної особи) прийняті податкові повідомлення-рішення (далі ППР) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, №0-1553-2018 за 2018 рік на суму 54298,09 грн та №0-1553 за 2020 рік на суму 63142,38 грн, які скеровано на адресу відповідача як фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_2 . Відповідачем ППР не отримано та повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с.8А-9).

Податкові зобов`язання сплачені не були, в результаті чого позивач вважає, що виникла податкова заборгованість відповідача перед бюджетом у загальному розмірі 117440,47 грн.

Представник відповідача у відзиві не заперечував, що у відповідача є в наявності на праві приватної власності об`єкт нерухомості (будівлі готелю реєстраційний номер №33117782 за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 1944,60 кв.м) та тієї обставини, що він є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Також не заперечував наявності податкового боргу у розмірі 63 142,38 грн, визначеного у ППР №0-1553 від 14.04.2021 року (податковий період 2020), проте вважав такими, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення податкового боргу у розмірі 54 298,09 грн податкового зобов`язання визначеного в ППР №0-1553-2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018).

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до вимог п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПК України.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України передбачено, що податок на майно складається з, зокрема, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п.п.266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.1, пп. 266.3.2 п. 266.3 ст.266 ПК України).

Згідно з пп. 266.7.2 . Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідач ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктом оподаткування загальною площею 1944,60 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим контролюючим органом прийнято ППР від 14.04.2021 року №0-1553-2018 та №0-1553.

Відповідно до статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Згідно з матеріалами справи ППР від 14.04.2021 року №0-1553 та №0-1553-2018 як прийняті одночасно надіслані на адресу відповідача АДРЕСА_2 також одночасно.

Враховуючи вказані обставини суд вважає неспроможним невизнання відповідачем податкових зобов`язань у розмірі 54 298,09 грн визначеного в ППР № 0-1553-2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018) з посиланням на порушення порядку направлення ППР, оскільки позивач повністю визнає податкові зобов`язання у розмірі 63 142,38 грн, визначеного у ППР №0-1553 від 14.04.2021 року (податковий період 2020), яке направлено позивачу разом з ППР № 0-1553-2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018). Крім того, відсутність відмітки на корінцях ППР посадової особи про причини невручення ППР платнику податків не спростовують обставин щодо направлення вказаних ППР платнику податків. Крім того, відповідач як власник нерухомого майна є обізнаним про свої податкові зобов`язання, але будь-яких платежів як платник податків не здійснював.

Відповідач станом на час розгляду справи не надав до суду будь-яких доказів оскарження ППР, у зв`язку з чим податкові зобов`язання вважаються узгодженими.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №0-1503 від 19.08.2021, яку направлено платнику рекомендованим листом на адресу АДРЕСА_2 (а.с.7-8).

Відповідач станом на час розгляду справи не надав до суду будь-яких доказів сплати податкового боргу незважаючи на часткове визнання позовних вимог щодо стягнення податкового боргу.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення податкового зобов`язання визначеного у ППР № 0-1553-2018 від 14.04.2021 року (податковий період 2018) у зв`язку з пропущенням строку давності, враховуючи, що з 18.03.2020 року в Україні карантин, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не завершився.

При цьому суд в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України застосовує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 23.12.2022 року, згідно з яким безпосередньо пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ положень щодо пільг не містить, оскільки тимчасове встановлення мораторію на проведення певних видів перевірок за своєю суттю не можна розглядати як пільгу або преференцію. Предметом регулювання цього пункту є особливості здійснення податкового контролю як одного з видів адміністративних процедур у розумінні цього закону. Таким чином, пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ визначає умови спрощення адміністративної процедури у період дії карантину. При цьому положення абзацу десятого щодо зупинення строків давності носить компенсаторний характер та слугує меті забезпечення можливості продовження адміністративних процедур після закінчення карантину. Слід зазначити, що станом на час розгляду справи судами попередніх інстанцій дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не завершилася. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що перебіг 1095-денного строку зупинився 18 березня 2020 року, а тому не можна вважати, що позивачем пропущено строк давності для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, який за встановленими судами обставинами виник 20 жовтня 2017 року (за податковим повідомленням-рішенням №) та 17 листопада 2017 року (за податковим повідомленням-рішенням №). Отже, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що звернення контролюючого органу до суду з цим позовом відбулось поза межами строку, встановленого ПКУ, а відтак, дійшли помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Статтями 72-73 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є, зокрема, обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку.

Суд вважає, що наразі наявні правові підстави для стягнення з відповідача заявленої позивачем неузгодженої суми грошового зобов`язання у загальному розмірі 117440,47 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ЄДРПОУ ВП: 44069166) до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 податковий борг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 117440,47 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва