Справа № 200/1855/23
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року Справа№200/1855/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови йому у виплаті заборгованості з пенсійних виплат за період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 209641,98 грн.;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на його користь заборгованість з пенсійних виплат за період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 209641,98 грн., з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позов обґрунтовував тим, що перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за вислугу років; відповідач має перед ним заборгованість з пенсії за період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2022 року в сумі 209641,98 грн., яка не виплачується у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року в справі № 200/19059/21, яке набрало законної сили 15 листопада 2022 року, були захищені порушені пенсійні права позивача.

На виконання вказаного судового рішення проведено перерахунок пенсії з 01 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року виходячи з відсоткового значення розміру 100 процентів сум грошового забезпечення; доплата до пенсії за вказаний період становить 9939,31 грн.

Також на виконання вказаного судового рішення проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2022 року на підставі оновленої довідки від 02 серпня 2021 року № 15/170 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії», виданої Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях; доплата до пенсії за вказаний період становить 199702,67 грн.

У січні 2023 року позивачу була нарахована та виплачена пенсія за січень 2023 року.

Між тим, заборгованість з пенсії за період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2022 року в сумі 209641,98 грн. (9939,31 грн. + 199702,67 грн.) не виплачена.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, позовна заява, фактично, спрямована на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у справі №200/19059/21. Проте невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, про що неодноразово зазначав Верховний Суд.

Щодо компенсації втрати частини доходів, то її виплата громадянам провадиться у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) 2) виплата нарахованих доходів. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу; право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 134/87/16-а, від 01 квітня 2021 року у справі № 120/4555/18.

В даній же справі позивач просить нарахувати компенсацію на не виплачені суми пенсії. Тому, вказана вимога заявлена передчасно, оскільки цю компенсацію законодавство пов`язує з фактичним нарахуванням та виплатою пенсії, чого на час розгляду справи ще не відбулося. Отже, позовні вимоги цій частині задоволенню не підлягають. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 140/862/19, від 24 січня 2023 року у справі № 200/10176/19-а.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року закрито провадження в справі в частині позовних вимог, що стосуються заборгованості з пенсійних виплат за період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року в сумі 9939,31 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року в справі № 200/19059/21, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року та набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 серпня 2021 року № 248 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки від 02 серпня 2021 року № 15/170, що складена Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях станом на 01 квітня 2019 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області виплатити ОСОБА_1 пенсію з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року включно з урахуванням 100 процентів суми визначеного станом на 01 березня 2018 року підвищення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного судового рішення органом Пенсійного фонду України:

- проведено перерахунок пенсії позивача з 01 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року виходячи з відсоткового значення розміру 100 процентів сум грошового забезпечення. Внаслідок такого перерахунку доплата до пенсії за вказаний період становить 9939,31 грн.;

- проведено перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2022 року на підставі оновленої довідки від 02 серпня 2021 року № 15/170 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії», що видана Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях. Внаслідок такого перерахунку доплата до пенсії за вказаний період становить 199702,67 грн.

У січні 2023 року позивачу була нарахована та виплачена пенсія за січень 2023 року.

Між тим, заборгованість з пенсії за період з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2022 року в загальній сумі 209641,98 грн. (9939,31 грн. + 199702,67 грн.) не виплачена у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування територіального органу Пенсійного фонду України.

Вказані обставини підтверджуються розрахунками на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача № за дорученням № Д /19 та за дорученням № Д /20 з бази Пенсійного фонду України «Автоматизована система розрахунку пенсій», що складені відповідачем щодо цих періодів.

Вказані обставини також підтверджуються листами відповідача від 20 грудня 2022 року № 18178-16204/Ш-02/8-0500/22, від 22 грудня 2022 року № 18314-16398/Ш-02/8-0500/22, від 04 січня 2023 року № 174-17052/Ш-02/8-0500/23, від 10 січня 2023 року № 442-17105/Ш-02/8-0500/23, від 28 лютого 2023 року № 2757-1620/Ш-02/8-0500/23, від 28 березня 2023 року № 4846-3919/Ш-02/8-0500/23, якими на звернення позивача про виплату заборгованості з пенсії повідомлено про вказані обставини та про те, що виплату заборгованості буде здійснено в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені ст. 49 вказаного Закону, згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій і відсутність відповідного фінансування не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату, і не може позбавляти особу права на отримання належних сум пенсії.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

Відповідачем протиправно не виплачено позивачу заборгованість з пенсії.

Спору щодо розміру нарахованої заборгованості з пенсії між сторонами немає.

З огляду на наведене бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо невиплати заборгованості з пенсії за певний період (за період з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2022 року в сумі 199702,67 грн.) підлягає визнанню протиправною, а порушені права відновленню шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача заборгованості з пенсії в судовому порядку.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру, що стосуються компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати

Згідно з правовим висновком, що міститься в постановах Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі № 120/4555/18, від 20 жовтня 2022 року у справі № 140/862/19, від 24 січня 2023 року у справі № 200/10176/19-а, що зроблений на підставі проведеного аналізу Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами, позивачу за минулий період дохід у вигляді спірних сум пенсійного забезпечення ще не був виплачений. Тому, відповідно, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідачем ще не нараховувалася та не виплачувалася.

Дії (або рішення, або бездіяльність) відповідача щодо такої компенсації в даній справі не оскаржуються та не є предметом спору в ній.

З огляду на наведене заявлені в цій частині позовні вимоги зобов`язального характеру (які можуть бути лише похідними позовними вимогами від основних позовних вимог про оскарження рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та задоволення яких залежить від задоволення основних позовних вимог (п. 23 ч. 1 ст. 4, ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України)) є безпідставними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, і доказів понесення ним інших судових витрат до суду не подано, тому виходячи з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2022 року в сумі 199702,67 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2022 року в сумі 199702,67 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 24 травня 2023 року.

Суддя Т.В. Логойда