Справа № 200/1506/23
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Справа№200/1506/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дію або бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

11.04.2023 ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;

- зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби (5 повних років); компенсації додаткової відпустки (УБД, 83 доби); грошової компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано у відповідача встановлені судом докази.

24.04.2023 відповідач через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» скерував до суду відзив на позовну заяву.

25.04.2023 відповідач надав до суду клопотання про долучення доказу відправки відзиву позивачу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2023 долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву.

Інші заяви та клопотання по розглядаємій справі не надходили.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до положень статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 07.09.2022 йому виплачено суму 14462,25 грн., де 10723,64 грн. перерахунок грошового забезпечення, 3738,61 грн. компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Проте, 07.09.2022 не було виплачено перерахунок інших видів додаткових виплат. Листом від 14.11.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою нарахувати та виплатити інші види додаткових виплат за період з 29.01.2020 по 04.07.2020, а саме: одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби (5 повних років), компенсацію додаткової відпустки учасникам бойових дій (УБД, 83 доби), матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу на оздоровлення базовими величинами для розрахунку яких є грошове забезпечення, та 28.11.2022 він отримав вищезазначені доплати у розмірі 11836,47 грн.

Позивач вважає, що 28.11.2022 йому не було виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати вищезазначеного перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби (5 повних років), компенсації додаткової відпустки (УБД, 83 доби), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення. Листом від 12.01.2023 позивач звернувся до відповідача вимогою виплати компенсації втрат доходів громадян. Відповідач листом від 16.01.2023 № 09/02/26 відмовив йому у компенсації втрат доходів громадян у зв`язку з порушенням строків виплати вищезазначеного перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби (5 повних років), компенсації додаткової відпустки (УБД, 83 доби), матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення.

Позивач з такими діями відповідача не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права на належне грошове забезпечення.

В установлений судом строк відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. В обґрунтування доводів, що викладено у відзиві, ним вказано про безпідставність позовних вимог. Відповідач звертає увагу суду, що компенсації за неотримані дні додаткової відпустки як учаснику бойових, відповідна виплата є компенсацією та передбачена статтею 24 Закону України «Про відпустки», має разовий характер. Одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби передбачена частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та має разовий характер. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань передбачена розділом XXIV наказу №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 № 745/32197, також має разовий характер. Грошова допомога для оздоровлення передбачена частиною першою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та має разовий характер. Відповідач зауважує, що такі виплати не входять до грошового забезпечення, види якого визначені нормами статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а розрахунок їх розміру здійснюється в свою чергу з розміру грошового забезпечення отримуваного військовослужбовцем на день звільнення.

Крім того, відповідач зазначає, що 28.11.2022 було здійснено перерахунок вищевказаних видів разових виплат та в цей же день було виплачено позивачу різницю між отриманими разовими виплатами після звільнення та після здійснення відповідного перерахунку в розмірі 11836,47 грн.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , та має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_4 23.11.2015.

Позивач до 04.07.2020 проходив військову службу у Донецькому обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що відповідачем не заперечується.

Згідно витягу із наказу військового комісара Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.07.2020 №188 лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера групи морально-психологічного забезпечення та зв`язків з громадськістю Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 16.06.2020 №168 у запас за пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби у мирний час та або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби), вважати, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області, м. Маріуполь. Вказано, з 04.07.2020 виключено зі списків особового складу Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та всіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення з 05.07.2020.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі №200/15117/21, яке набрало законної сили 05.03.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (юридична адреса: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Громової, буд. 67, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у перерахуванні та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 04.07.2020 із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Зобов`язано Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та інші види додаткових виплат за період з 29.01.2020 по 04.07.2020 із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050- III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

14.11.2022 позивач звернувся до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою в якій, зокрема, зазначив, що відповідно до довідки-розрахунку від 15.08.2022 №09/02/150 позивачу нараховано та 07.09.2022 виплачено суму у розмірі 14406,17 грн., до якої входить перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 04.07.2020.

Відповідно до рішення суду у справі №200/15117/21 виплаті підлягають грошове забезпечення та інші види додаткових виплат за період з 29.01.2020 по 04.07.2020, а саме не було перераховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби (5 повних років), компенсація додаткової відпустки (УБД, 83 доби), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога на оздоровлення базовими величинами для розрахунку яких є грошове забезпечення. Позивач запропонував відповідачу, зобов`язати начальника відділу фінансового забезпечення зв`язатися з ним та повідомити суму, та строк повного розрахунку, в інакшому випадку 21.11.2022 позивачем буде направлено виконавчий лист виконавчих органів та розпочато виконавче провадження, що, в свою чергу, призведе до втрат бюджетних коштів, пов`язаних з затратами виконавчих органів, та накладання арештів на майно та рахунки установи.

12.01.2023 позивач звернувся до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою в якій, зокрема, зазначив, щодо справи №200/15117/21.

«В рішенні Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/15117/21 від 02.02.2022 зазначено:

«Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та інші види додаткових виплат за період з 29.01.2020 по 04.07.2020 із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 р. відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050- III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.»

07.09.2022 мені було виплачено суму 14 462,25 грн., де 10723,64 грн. перерахунок грошового забезпечення, 3738,61 грн. компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Проте 07.09.2022 не було виплачено перерахунок інших видів додаткових виплат.

Листом від 14.11.2022 я звернувся на Вашу адресу з вимогою нарахувати та виплатити інші види додаткових виплат за період з 29.01.2020 по 04.07.2020, а саме одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби (5 повних років), компенсацію додаткової відпустки (УБД, 83 доби), матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу на оздоровлення базовими величинами для розрахунку яких є грошове забезпечення, та 28.11.2022 я отримав вищезазначені доплати у розмірі 11 836,47 грн.

Однак, 28.11.2022 мені не було виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати вищезазначеного перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби (5 повних років), компенсації додаткової відпустки (УБД, 83 доби), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення.

Таким чином по справі №200/15117/21 на поточний час за Вами рахується заборгованість у розмірі 1455,89 грн.

Вимагаю виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7044/21 від 13.08.2021 та рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/15117/21 від 02.02.2022 в повному обсязі, в противному випадку буду вимушений ініціювати початок виконавчого провадження, що в свою чергу призведе до Ваших втрат бюджетних коштів, пов`язаних з затратами виконавчих органів, та накладання арештів на майно та рахунки установи.».

16.01.2023 відповідач листом вих.№09/02/26 надав відповідь на заяву позивача від 12.01.2023, щодо виплати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, в якій зазначив, зокрема наступне.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і не мають разового характеру:

- пенсії;

- соціальні виплати;

- стипендії;

- індексація;

- заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Одноразова грошова допомога у разі звільнення, грошова компенсація за всі невикористані дні додаткової відпустки (УБД), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань мають разовий характер, тому не має законних підстав їх перераховувати.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Стаття 129-1 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року №8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом першим частини першої статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої зазначеної статті Закону №2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 2 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Враховуючи вищезазначені норми, суд констатує, що компенсаційні виплати та допомоги не належать, ані до щомісячних основних видів грошового забезпечення, ані до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Стаття 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У статті 2 Закону № 2050-ІІІ зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи гpомадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (гpошове забезпечення) та інші.

Так, судом у справі №200/15117/21 встановлено, що грошове забезпечення позивача за період з 29.01.2020 відноситься до його грошових доходів та не має разового характеру, тому суд зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу тільки компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020.

Разом із цим, із заяв позивача від 14.11.2022 та 12.01.2023 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки вбачається, що позивач просив відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби (5 повних років), компенсацію додаткової відпустки (УБД, 83 доби), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення.

Нарахування та виплачена позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 не є спірним питанням у даній справі.

У статті 3 Закону № 2050-ІІІ зазначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового дoxoдy» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Відтак, конструкція формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нapaxовaнi, але не виплачені.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду України від 11.07.2017 №21-2003а16, від 22.06.2018 №810/1092/17, 18.12.2018 №816/301/16.

Разом з цим, виходячи з вищенаведених норм, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби (5 повних років); компенсації додаткової відпустки (УБД, 83 доби); грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; грошової допомоги на оздоровлення.

Викладений висновок ґрунтується на тому, що і Закон №2050-ІІІ, і Порядок №159 визначають, що компенсація втрати частини доходів не стосується доходів громадян, які мають разовий характер. Проте, одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби; компенсація додаткової відпустки; грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; грошова допомога на оздоровлення; є одноразовими виплатами, які здійснюються уповноваженим органом, зокрема, при звільненні працівника.

Підсумовуючи, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати зазначених позивачем одноразових виплат не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо допущення відповідачем оскаржуваної протиправної бездіяльності, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 4, 7-14, 19, 143, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 ; рнокпп НОМЕР_2 ) до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (місцезнаходження: вул. Громової, буд. 67, м. Маріуполь, Донецька область, 87548, ) про визнання протиправними дію або бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23.05.2023.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна