Справа № 520/8569/23
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 р. № 520/8569/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2023 №13 яке полягає у відмові провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ з доповненнями згідно із Законом №3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, з 01.01.2022 з урахуванням раніше проведених виплат, виходячи з передбаченого ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції Закону №2663-ПІ від 12.07.2001) розміру 90% від суми заробітної плати, без обмеження максимального розміру заробітної плати для перерахунку пенсій, згідно довідки Харківської обласної прокуратури від 15.03.2023 за №21-2363 про фактично нараховану заробітну плату в розрізі складових (посадовий оклад - 48000,00 грн., надбавка за вислугу років - 19200,00 грн., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в сумі 5600,00 грн.; матеріальна допомога на оздоровлення - 5600,00 грн.) на загальну суму 78400,00 грн. та здійснювати виплати з урахуванням перерахунку вказаної пенсії без обмеження її максимального розміру, без оподаткування та нарахування військового збору та без обмежень, встановлених з 01.10.2017 Законами України №2148-VІІІ від 03.10.2017 та №1058-ІV від 09.07.2003, незалежно від перебування на посадах в органах прокуратури України, незалежно від того, чи припинено роботу на час звернення за перерахунком пенсії або вона продовжується; у разі підвищення заробітної плати працівникам прокуратури проводити подальші перерахунки пенсії та її виплати без обмежень максимального розміру виплати пенсії, незалежно від перебування на посадах в органах прокуратури України, незалежно від того, чи припинено роботу на час звернення за пенсією (чи її перерахунку) або вона продовжується.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та таким, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що його рішення є правомірним, тому що в нього немає підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

Судом із матеріалів справи встановлено, що 16.09.2020 у справі №520/11356/20 Харківським окружним адміністративним судом винесено рішення яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7р(II) з 27.05.2020 виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинною) заробітку, без обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсії, згідно довідки прокуратури Харківської області від 22.04.2020 №18-347 та здійснювати виплати з урахуванням перерахунку, вказаної пенсії у повному обсязі без обмеження її максимального розміру, без оподаткування та нарахування військового збору.

Вказане рішення суду набуло законної сили та було виконано відповідачем, чим підтверджено право позивача на перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати прані працівників прокуратури" щодо внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012, виходячи з 90% від суми заробітної плати, без обмеження її граничного розміру за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Станом на дату призначення позивачу пенсії положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 передбачали її виплату, а також можливість її перерахунку, зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

З 05.05.2020 позивачу не займає прокурорсько-слідчі посади в органах прокуратури Харківської області, але у зв`язку з підвищенням заробітної плати віл повідної категорії прокурорських працівників згідно з вимогами закону 16.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо проведення перерахунки пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, виходячи з розрахунку 90% від щомісячної (чинної) заробітної плати, з урахуванням: (посадового окладу прокурора відділу прокуратури області -48.000 грн, надбавки за вислугу років - 19.200 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення -5.600 грн, на вирішення соціально-побутових пнтань-5.600грн) - загальна сума 78400 грн, згідно додатково поданих документів (далі довідка), наданих Харківською обласною прокуратурою від 15.03.2023 №21-236, без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії га здійснення відповідних виплат вказаної пенсії без обмеження її максимального розміру та проводити виплати перерахованої пенсії в повному обсязі, без обмеження граничного розміру виплати пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 та здійснювати виплати з урахуванням перерахунку вказаної пенсії без обмеження її максимального розміру, без оподаткування та нарахування військового збору та без обмежень, встановлених з 01.10.2017 Законами України №2148-VІІI від 03.10.2017 та №1058-ІV від 09.07.2003. незалежно від перебування на посадах в органах прокуратури України.

За наслідками розгляду заяви, згідно рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 2 у правління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2023 №13, позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, оскільки відповідно до вимог ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 пенсія призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах які дають право на призначення пенсії у порядку та па у мовах, передбачених цим законом, виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування». Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з у рахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації га інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Вважаючи вказане рішення такими, що не відповідають чинному законодавству. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік. страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших доку ментів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, з вказаної норми вбачається. що законодавством передбачено обов`язок Пенсійного фонд) України здійснювати перерахунок раніше призначених пенсій пі вислугу років з урахуванням наявних доку ментів та додатково одержаних доку ментів.

Проте відповідачем не було проведено перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років з урахуванням наявних документів та додатково одержаних документів.

Так. враховуючи існування вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України та те. що у 2021 році збільшились складові заробітної плати, що відображено в довідці про заробітну плату Харківської обласної прокуратури від 15.03.2023 №21-236, у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закон) України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) з розрахунку 90% від розміру заробітної плати, яке підтверджено в судовому порядку та відповідно до частини 4 статті 78 Кодекс) адміністративного судочинства України не потребує додаткового підтвердження або доказування, та право на виплату перерахованої пенсії без обмеження максимального розміру заробітної плати для перерахунку пенсії, та проведення виплати перерахованої пенсії за вислугу років без обмежень граничного (максимального) розміру виплати перерахованої пенсії в повному обсязі без обмежень граничного розміру виплати пенсії відповідно до вимог ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), незалежно від перебування на посадах в органах прокуратури.

Приписами ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ визначено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються органами Пенсійного фонду України і виплачуються в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи наведене, оскільки раніше у судовому порядку підтверджено право позивача на перерахунок пенсії відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії з у рахуванням рішення суду, а тому внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII зміни на мене не розповсюджуються.

Положеннями ст. ст. 22, 58 Конституції України гарантовано, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційним судом України у рішеннях від 06.07.1999 №8-рп 99, від 20.03.2002 №5-рп 2002, від 11.10.2005 №8-рп/2005 чітко визначено розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів. З вказаних рішень вбачається, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Отже, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Таким чином, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Проте, відповідач як уповноважений орган не провів перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії, фактично позбавивши її такого права.

Постановою Верховного суду України від 16.09.2015 у справі №826/4418/14 звернуто увагу на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» зазначено, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією га надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьев проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722 02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату: винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав і а забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява 28924 04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до су ду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom), nn. 28 - 36. Series AN 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex Croatia), заява №58112/00. п. 45. від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №4877899. п. 25. EC 11R 2002-11)».

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIII (крім, зокрема, положень пункту 15 розділу 1 цього Закону, що стосуються внесення змін до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 № 1697-VIІ, які набрали чинності з 25 квітня 2015 року) частину 15 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ замінено чотирма частинами у новій редакції (п`ятнадцятою-вісімнадцятою).

Зокрема, частина 15 (у новій редакції цієї статті) серед іншого передбачала, що "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Щодо умов і порядку перерахунку такої пенсії встановлено, що з 01 січня 2015 року частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ викладено у новій редакції (у відповідності до Закону України від 28 грудня 2014 №76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що тратили чинність, деяких законодавчих актів України"), відповідно до якої умови га порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Поряд із цим, з 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року№1697-VІІ (за винятком окремих його положень), стаття 86 якого також містить положення щодо пенсійною забезпечення працівників прокуратури.

Відповідно до підпункту І пункту 3 розділу XII Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ з набранням чинності цим Законом таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, крім частин 3, 4, 6 та111 статті 50-1.

Норми щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року№1789-ХІІ, містились у частинах 13, 18 статті 50-1 цього Закону.

Отже, з набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII ці положення статті 50-1 втратили чинність.

Згідно з частиною 13 статті 86 Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ пенсії за вислугу років відповідно до цієї стані призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Згідно з частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (у редакції Закону України від 28 грудня2014 року № 76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України") умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за вказаним Законом було віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та витання такими, то втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 26 грудня 2014 року 76-VIIІ зобов`язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону, у тому числі щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Однак, Кабінетом Міністрів України такого порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (як було передбачено частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, а потім частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року№1697-VІІ) затверджено не було.

Рішенням Окружного адміністративного су ду міста Києва від 26 вересня 2018 у справі №826/15466/16 за позовом до Кабінету Міністрів України. Прем`єр-Міністра України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії. яке набрало законної сили на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року, бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиконання пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 26 грудня 2014 року 76-VIII, визнана протиправною.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р11/2019 положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до частини 2 статті 152 КонституціїУкраїни закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIІІ "Про Конституційний Суд України".

За змістом частини 1 статті 97 Закону України "Про Конституційний Суд України" суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Так, Конституційний Суд України у пункті 3 резолютивної частини Рішення №7р(ІІ) 2019 встановив такий порядок його виконання:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не піддягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 № 1697-VII піддягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права па перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесною звання або наукового ступеня га збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Отже, Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII з 13 грудня 2019 року не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплат праці працівників прокуратури" затверджено у новій редакції схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, що призвело до підвищення заробітної плати прокурорських працівників.

Отже, зазначена постанова, що набрала чинності 06 вересня 2017 року, є підставою для проведення перерахунку пенсії позивача.

Крім того. Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223 2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конститції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетною кодексу України в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року№1697-VII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697 до 13.12.2019 (дата ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(ІІ) 2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом №76-VIІІ цю первинну редакцію з 01.01.2015 було змінено на речення "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України", тою ці зміни було внесені в текст статті 86 Закону 1697-VI1 ще до дати набрання нею чинності (15.07.2015).

Тому частина двадцята статті 86 Закону №1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України №7-р(ІІ) 2019 набрала чинності 13.12.2019 та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (01.01.2015-12.12.2019) в Україні з`явилася набрала чинності норма Закону, що визнана« умови га порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України "Про прокуратуру".

Частина 20 статті 86 Закону №1697-VII, як вже зазначено вище, набрала чинності з 13.12.2019, а відтак суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача зі складових, які діяли на момент призначення пенсії. Поширення дванадцяти місячного періоду або будь-якого іншого періоду в цьому випадку є неможливим.

Тих самих висновків дійшов й Верховний Суд у постанові від 14.09.2020 по справі №560/2120/20.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду .

Суд бере до уваги окрему думку висловлену суддями Верховного Суду 18.09.2020. Так, суддями було зазначено, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13. має бути "ефективним " як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичною захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13. задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України". №40450/04. пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy / Turkey). №2198 93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic / Croatia), № 41526/10, пункт 101: рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Крім цього суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.10.2019 у справі №240/5401/18 та ухвалі від 12.01.2023 у справі №38-/24477/21, у територіальних органів Пенсійного фонду України відсутні передбачені законом повноваження зменшувати розмір пенсії для осіб, яким вона призначена раніше у розмірі більшому, аніж не передбачено чинною редакцією статті 13 Закону №2262-ХІІ. Такий підхід ґрунтується на законі, який в аспекті спірних правовідносин, відповідає критерію якості та передбачуваності закону.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно вимог ч. 3 ст. 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Крім того, відповідачем не враховано, що згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 перерахунок пенсії проводиться на підставі документів пенсійної справи та документів додатково поданих пенсіонерами, у даному випадку довідки, наданою Харківською обласною прокуратурою від 15.03.2023 №21-236.

Таким чином, відповідач у порушення вищенаведених конституційних норм обмежив існуюче у позивача право, передбачене ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 на перерахунок пенсії, у зв`язку з чим, його дії та рішення є неправомірними.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2023 №13 яке полягає у відмові провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ з доповненнями згідно із Законом №3662-12 від 26.11.1993, у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-ІІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років, з 01.01.2022 з урахуванням раніше проведених виплат, виходячи з передбаченого ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) розміру 90% від суми заробітної плати, без обмеження максимального розміру заробітної плати для перерахунку пенсій, згідно довідки Харківської обласної прокуратури від 15.03.2023 за №21-236 про фактично нараховану заробітну плату в розрізі складових (посадовий оклад - 48000,00 грн, надбавка за вислугу років - 19200,00 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в сумі 5600,00 грн; матеріальна допомога на оздоровлення - 5600,00 грн) на загальну суму 78400,00 грн та здійснювати виплати з урахуванням перерахунку вказаної пенсії без обмеження її максимального розміру, без оподаткування та нарахування військового збору та без обмежень, встановлених з 01.10.2017 Законами України №2148-VІІІ від 03.10.2017 та №1058-ІV від 09.07.2003, незалежно від перебування на посадах в органах прокуратури України, незалежно від того, чи припинено роботу на час звернення за перерахунком пенсії або вона продовжується; у разі підвищення заробітної плати працівникам прокуратури проводити подальші перерахунки пенсії та її виплати без обмежень максимального розміру виплати пенсії, незалежно від перебування на посадах в органах прокуратури України, незалежно від того, чи припинено роботу на час звернення за пенсією (чи її перерахунку) або вона продовжується.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов