Справа № 200/1136/23
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 року Справа№200/1136/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області (далі відповідач 1), ГУ ПФУ у Волинській області (далі відповідач 2) в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії від 25.01.2023 за № 73 прийняте ГУ ПФУ у Волинській області про відмову у переході на інший вид пенсії згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».; зобов`язати ГУ ПФУ в Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2023 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі №1-р/2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період трудової діяльності позивач набула стаж та вік, достатні для призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідач відмовив у переході на пенсію за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність у позивача необхідного віку, передбаченого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою від 20.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області, через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Позивач, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області як одержувач пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

17.01.2023 позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про перехід з пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Закону №1058. Вік позивача на дату звернення 52 роки.

У зв`язку з не досягненням позивачем відповідного віку (55 років), за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Волинській області прийнято рішення про відмову №73 від 25.01.2023 в проведенні перерахунку-перехід на інший вид пенсії.

Відповідач 1 звертає увагу на те, що подана позивачем заява від 17.01.2023 № 211 з документами їм по суті взагалі не розглядалась. У зв`язку з чим, вважає що вимоги позивача про повторний розгляд заяви від 17.01.2023 № 211 відповідачем 1 не підлягають задоволенню.

Від відповідача 2, ГУ ПФУ у Волинській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому у якому представник відповідача звертав увагу на те, що зазначений вид пенсії призначається за результатами розгляду і аналізу всіх наданих документів заявником, у разі дотримання особою всіх умов призначення пенсії, зокрема, щодо стажу та пенсійного віку. З огляду на те, що позивач не досягла пенсійного віку для призначення пенсії на пільгових умовах, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (з дислокацією м.Добропілля) як одержувач пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

17.01.2023 позивач звернулась із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням відповідача 2 від 25.01.2023 № 73 відмовлено в проведенні перерахунку-перехід на інший вид пенсії, з огляду на відсутність необхідного віку.

У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за СП №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, а з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно електронної пенсійної справи страховий стаж заявниці становить 26 роки 3 місяців 25 дні, пільговий стаж по СП №2 - 11 років 8 місяців 3 дні.

У зв`язку з вище вказаним, відділом перерахунків пенсій №1 відповідачем 2 прийнято рішення про відмову у переході на інший вид пенсії згідно ч.2 ст.114 закону №1058, оскільки позивач не досягнула відповідного віку, набуде право на пенсію по віку 13.08.2025.

Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача 2, позивач оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, який містить п.2 ч.2 ст. 114 такого змісту: "На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

За приписами ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п."б" ст.13 Закону №1788-XII у редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.05.2015 № 213-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п."б" ст.13 Закону № 1788-XII вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною); порядок застосування ст.13 визначає п.3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Відповідно до положень ст.152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Так, згідно з п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, п."б"-"г" ст.54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

П.3 резолютивної частини цього Рішення встановлено, що застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, п."б"-"г" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в Рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 (зразкова справа) дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному.

Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 (зразкова справа) відхилила доводи скаржника про те, що відповідно до ст. 5 Закону № 1058-IV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.

Велика Палата Верховного Суду також не погодилася з посиланням скаржника на абз.2 п. 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, відповідно до якого положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

Вищенаведені правові висновки щодо застосування норм права, які висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, враховуються судом відповідно до ч.3 ст.291 КАС України.

З урахуванням наведеного, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, підставою прийняття рішення про відмову в переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 слугувало не досягнення позивачем відповідного пенсійного віку.

На момент звернення із заявою від 17.01.2023 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач досягла 52-річного віку.

Отже, відмова ГУ ПФУ у Волинській області в переході позивачу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, яка на час звернення із заявою досягла 52 років, з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

При цьому суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні, зазначено, зокрема, що за наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу, страховий стаж, обчислений відповідно до вимог чинного законодавства, становить 26 років 3 місяці 25 днів, у тому числі за Списком №2 - 11 років 8 місяців 3 днів.

З огляду на викладене, з урахування досягненням позивачем відповідного пенсійного віку, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області № 73 від 25.01.2023.

Надаючи оцінку вимогам стосовно зобов`язання ГУ ПФУ в Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 17.01.2023 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі №1-р/2020, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, позивач перебуває на обліку у відповідача 1.

Ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи те, що єдиною підставою для відмови в переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію на пенсію за віком на пільгових умовах є відсутність у позивача необхідного віку, спір з приводу необхідного стажу відсутній, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області про відмову у проведенні перерахунку пенсії №73 від 25.01.2023 яким відмовлено у переході на інший вид пенсії згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області перевести позивача за її заявою від 17.01.2023 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі №1-р/2020.

Суд водночас зауважує, що вимоги до ГУ ПФУ в Донецькій області, задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до п. 4.2 Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності органом, що мав розглянути питання про перехід позивача на інший вид пенсії, визначено ГУ ПФУ у Волинській області, у зв`язку з чим саме цей орган, а не ГУ ПФУ в Донецькій області, має відповідати за вказаними позовними вимогами.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ч.8 ст. 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волиньський області.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, 84112, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (адреса 43026, Волинська область, місто Луцьк, вул.Кравчука, буд. 22-В, ) про визнання протиправними та скасувати рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії від 25.01.2023 за № 73 прийняте ГУ ПФУ у Волинській області про відмову у переході на інший вид пенсії згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».; зобов`язання ГУ ПФУ в Донецької області повторно розглянути заяву від 17.01.2023 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі №1-р/2020 задовольнити частково.

Визнати противоправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у проведенні перерахунку пенсії №73 від 25.01.2023 яким відмовлено ОСОБА_1 у переході на інший вид пенсії згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 за її заявою від 17.01.2023 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір в розмірі 1073,60 гривні.

Повний текст рішення складено 19.05.2023

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова