Справа № 480/3929/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2023 року Справа № 480/3929/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Жучкова Т.В.,
представника позивача - адвоката Юшкевич Є.Ю.,
представника відповідача - Таран І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3929/23 за позовом ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:
28 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, який його представник підтримав у судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що 28 грудня 2022 року Ковпаківським районним судом м.Суми виданий виконавчий лист № 592/1117/22 на виконання судового рішення про усунення перешкод з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 .
14 лютого 2023 року державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Таран І.М. було розглянуто заяву стягувача про примусове виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71021248 від 14.02.2023 року.
Також, 14 лютого 2023 року в межах виконавчого провадження № 71021248 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 272,28 гривень та постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 13 400,00 гривень.
Позивач просить визнати дві останні постанови протиправними та скасувати, зазначаючи, що з початку січня 2023 року він намагався добровільно виконати рішення суду, шляхом передачі ключів від квартири стягувачу, однак та уникала спілкування.
Отримавши наприкінці лютого 2023 року постанову про відкриття виконавчого провадження, позивач повідомив державному виконавцю про те, що він готовий добровільно передати ключі від квартири стягувачу ОСОБА_3
30 березня 2023 року державним виконавцем складений Акт про примусове виконання ОСОБА_1 рішення суду, хоча позивачем добровільно передані ключі від квартири.
Водночас, примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому (ч. 2 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно із ч.3 ст. 67 Закону державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.
Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.
Зазначені заходи державним виконавцем не застосовувалися, тому позивач вважає, що в даному випадку він самостійно та добровільно в строк, передбачений ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконав рішення суду.
За таких обставин, на думку позивача, постанови про стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 13 400 грн. 00 коп. та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 272 грн. 28 коп. є незаконними та такими, підлягають скасуванню, оскільки примусового виконання не було, державним виконавцем не було проведено ніяких виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 592/1117/22 від 28.12.2022 року, окрім відкриття виконавчого провадження.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснив, що 13.02.2023 до відділу надійшла заява від стягувача ОСОБА_3 про прийняття на примусове виконання виконавчого листа №591/1117/22 від 28 грудня 2023 року про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення ОСОБА_3 до квартири за адресою: АДРЕСА_2 . 14.02.2023 у відповідності до ст. ст. 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження, копії постанов яких направлено сторонам для відома.
21.03.2023 старшим державним виконавцем винесено та направлено сторонам вимогу щодо перевірки виконання виконавчого листа №592/1117/22, в якій сторонам провадження повідомлено про необхідність бути присутнім 30.03.2023 о 09:00 за місцем вчинення виконавчих дій, а саме АДРЕСА_2 . Копії даної вимоги направлені сторонам виконавчого провадження.
03.04.2023 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення Ковпаківського районного суду у м. Суми, про що було складено акт державного виконавця.
Твердження позивача про те, що примусового виконання не було, а державним виконавцем не було проведено ніяких виконавчих дій не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Згідно ч. 5 ст. 26 Закону у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Рішення виконавчого листа №592/1117/22 виконано в повному обсязі під час виконавчих дій, які були проведені 30.03.2023, про що було складено акт державного виконавця.

Враховуючи те, що примусове виконання судового рішення розпочинається безпосередньо з моменту відкриття виконавчого провадження, тому добровільний термін виконання рішення не надається, зважаючи на відсутність інших встановлених законом підстав, які б перешкоджали стягненню виконавчого збору, державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та вжито заходи примусового виконання.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Ковпаківському відділі державної виконавчої служби у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 71021248 з примусового виконання виконавчого листа № 592/1117/22, виданого Ковпаківським районним судом м.Суми на виконання судового рішення про усунення перешкод з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 , який знаходиться на території Червонозоряного рафінадного заводу в місті Суми.

14.02.2023 у відповідності до ст. ст. 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат виконавчого провадження, копії постанов яких направлено сторонам для відома ( а.с. 18-19, 20-21, 22).

21.03.2023 старшим державним виконавцем винесено та направлено сторонам вимогу щодо перевірки виконання виконавчого листа №592/1117/22, в якій сторонам провадження повідомлено про необхідність бути присутнім 30.03.2023 о 09:00 за місцем вчинення виконавчих дій, а саме АДРЕСА_2 . Копії даної вимоги направлені сторонам виконавчого провадження ( а.с.56 на звороті - 57).

30.03.2023 державним виконавцем складений Акт про примусове виконання боржником рішення суду ( а.с. 57 на звороті)

03.04.2023 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення Ковпаківського районного суду у м. Суми.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч. 1 ст. 27).

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною 4 ст.27 Закону та пунктом 8 Глави III Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. При цьому постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження є чинною та позивачем не оспорювалась, а підставою для закінчення виконавчого провадження є виконання рішення суду у повному обсязі.

Водночас, норми статті 27 Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак, такого факту в ході судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Судом встановено, що обгрунтування розміру мінімальних витрат виконавчого провадження наведений державним виконавцем у постанові про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження відповідає фактично понесеним витратам і складає 272,28 грн. ( а.с.57 на звороті)

Таким чином, перевіривши постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження на відповідність критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає підстав для їх скасування.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( , проспект Курський,6, м.Суми, 40020) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Опімах