Справа № 160/9482/22
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 травня 2023 року

м. Київ

справа № 160/9482/22

адміністративне провадження № К/990/16980/23

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року

у справі №160/9482/22

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся з позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Щербань Віктор Сергійович, до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №317700 від 11.02.2022;

- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір за подання цього позову у розмірі 2 481,00 грн та витрати на правничу допомогу адвоката Щербаня В.С. у розмірі 5 000,00 грн; загальний розмір судових витрат становить 7 481,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року позов задоволено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 р. в адміністративній справі № 160/9482/22 відмовлено.

10 травня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі №160/9482/22.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд зазначає таке.

Верховим Судом встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, яку ухвалою суду апеляційної інстанції від 28 лютого 2023року залишено без руху, надавши строк у 10 днів, з моменту отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків, а саме: подати належний доказ, який би підтверджував дату реєстрації/отримання копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду та належним чином оформлений документ про сплату судового збору.

Крім цього скаржнику роз`яснено, що у разі не виконання вимог зазначеної ухвали щодо надання доказів сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 169 КАС України апеляційна скарга буде повернута скаржнику; а у разі невиконання вимог даної ухвали в частині надання обґрунтованої заяви/клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено на підставі статті 299 КАС України.

23 березня 2023 року скаржником, на виконання ухвали від 28 лютого 2023року про залишення апеляційної скарги без руху, подана до апеляційного суду заява, в якій скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Судом апеляційної інстанції зауважено, що скаржником не надано до суду належного доказу, який би підтверджував дату реєстрації/отримання копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що з апеляційною скаргою скаржник подавав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначав про те, що надає докази отримання та реєстрації ним копії оскарженого рішення 27.12.2022, а саме копію зареєстрованого ним рішення суду першої інстанції. З цього приводу суд апеляційної інстанції зауважив, що скаржником до апеляційної скарги додано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 року у справі №160/17116/22, тоді як оскаржуване рішення прийнято 21.12.2022 року у справі №160/9482/22, тому надана апелянтом копія рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від від 13.12.2022 року у справі №160/17116/22 не може вважатись належним доказом, який би підтверджував дату отримання рішення суду першої інстанції у зазначеній справі (160/9482/22), у зв`язку чим в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху зобов`язав скаржника надати належний доказ, який би підтверджував дату реєстрації/отримання копії рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Однак, вказана вимога ухвали суду від 28.02.2023 року про залишення апеляційної скарги без руху скаржником не виконана.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій..

Разом з тим, відповідач, як при поданні апеляційної скарги, так і в межах встановленого у подальшому судом апеляційної інстанції строку, не вказав підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, які б ґрунтувались на наявності обставин, що відповідають наведеним вище критеріям.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із пунктом 4 частин першої статті 299 КАС України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції щодо підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідає правильному застосуванню пункту 4 частини першої статті 299 КАС.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Положеннями пункту 2 частини другої статті 333 КАС України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується і суд касаційної інстанції, про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження, оскільки скаржником не були усунуті недоліки апеляційної скарги.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційною інстанцією прийнято обгрунтоване рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Слід також зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Враховуючи, що зміст ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року та обставини, на які посилається Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 287, 328, 333 КАС України, Суд-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі №160/9482/22.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту зїї підписання та не може бути оскаржена.

СуддіА.В. Жук Н.М. Мартинюк Ж.М. Мельник-Томенко