Справа № 620/5919/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 травня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/5919/23

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича (м.Чернівці) (військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 )( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича (м.Чернівці) (військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України), ІНФОРМАЦІЯ_1 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відсутності інформації позивачу протиправно не виплачена додаткова винагорода за Постановою КМУ № 168, чим порушив права позивача.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду в обґрунтування якої зазначив, що з дати введення в Україні воєнного стану - 24.02.2022 позивач цілодобово перебував на службі, добросовісно виконував свої службові обов`язки, перебуваючи на захисті України від військової агресії російської федерації з ризиком для життя, що підтверджується відповідною довідкою, доданою до позовної заяви. При цьому звернув увагу, що предметом спору є невиплата позивачу грошового забезпечення, а відповідно до усталеної позиції Верховного Суду, питання виплати грошового забезпечення врегульовано спеціальними законами України: «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України, тому звернення працівників до суду з позовом про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) не обмежуються будь-яким строком. За таких обставин просить поновити строк звернення до суду з поважних причин.

Розглянувши вказану заяву суд враховує таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України у редакції, яка діяла до 18.07.2022 (включно) передбачалося, що "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".

Однак пунктом 18 частини першої розділу І Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 за №2352-IX (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом № 2352-IX коментованих змін, частиною другою статті 233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах:

- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);

- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Оскільки спірні правовідносини стосуються протиправної відмови у виплаті додаткової винагороди за спірний період під час проходження позивачем служби, а не виплати сум, належних позивачу при звільненні, вищевказані положення статті 233 КЗпП України не підлягають застосуванню при оцінці судом обставин щодо дотримання строку звернення до суду з цим позовом.

Натомість, єдиною чинною процесуальною нормою, яка визначає строк звернення до суду з позовом осіб, які проходять публічну службу в прикордонній службі, та яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є частина п`ята статті 122 КАС України, яка встановлює місячний строк для звернення до суду.

Цей строк є спеціальним у спірних правовідносинах та починає обчислюватися з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому грошове забезпечення є щомісячним платежем, а тому позивачем пропущений строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Разом з тим, судом враховано, що до 19.07.2022, з огляду на норму статті 233 КЗпП України (в попередній редакції до 19.07.2022) та усталену судову практику, в позивача були підстави для висновку про те, що його право на звернення до суду щодо невиплати грошового забезпечення, необмежені строком.

Отже, з огляду на попередню судову практику, зміни в законодавство, та одночасну дію двох законів, які встановлюють строки звернення до суду щодо таких спорів, суд вважає, що таке фактичне та юридичне становище щодо цих правовідносин ускладнювало для позивача можливість правильно встановити строк звернення до суду та початок його перебігу.

Суд вважає, що з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя щодо захисту права на оплату праці в умовах воєнного стану та цілодобового виконання своїх службових обов`язків, перебуваючи на захисті України від військової агресії російської федерації з ризиком для життя, що підтверджується відповідною довідкою, доданою до позовної заяви, за встановлених судом процесуальних обставин, буде справедливим, що звернення до суду позивача з таким позовом за спірний період є прийнятним, з огляду на те, що такий строк в зазначений перехідний період надає більш сприятливу можливість для звернення до суду.

За наведеного, хоча й позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, однак наведені обставини слід визнати поважними причинами пропуску такого строку, пов`язану зі зміною правового регулювання питання строків звернення до суду, забезпечивши право позивача на справедливий суд, передбачену статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі відсутні.

Також в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про витребування у відповідача доказів по справі.

Стосовно даного клопотання, суд зазначає таке.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені у частині першої статті 167 КАС України.

У свою чергу відповідно до частини другої статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зокрема зазначено заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак клопотання про витребування доказів не відповідає наведеним нормам, а саме формі та змісту письмової заяви, не зазначено заходи, які позивач вжив для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 12, 160, 161, 171, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача про витребування доказів залишити без розгляду.

Клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити його.

Відкрити провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Встановити відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог частини 3 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина 7 статті 262, частина 1 статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 12 частини 9 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду справи за місцезнаходженням суб`єкта владних повноважень - повідомити про наявні в суді матеріали, які підлягають врученню суб`єкту владних повноважень як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду даної справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://adm.cn.court.gov.ua/sud2570/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Соломко