Справа № 520/5218/23
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року № 520/5218/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління поліції охорони в Харківській області (вул. Полтавський шлях, буд. 20, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління поліції охорони в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 25 наказу Управління поліції охорони в Харківській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції УПО Харківської області" від 01.06.2022 № 5 п;

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Харківській області "По особовому складу" від 03.06.2022 № 158 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ст. 77 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0031633), поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки батальйону управління поліції охорони в Харківській області;

- поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки батальйону Управління поліції охорони в Харківській області;

- стягнути з Управління поліції охорони в Харківській області (вул. Полтавський шлях, буд. 20,м. Харків,61052, ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає: АДРЕСА_2 ), середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дати його звільнення по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 лютого з дозволу керівництва, з метою вивезення своєї родини, виїхав до м. Балаклія, проте з 02.03.2022 ОСОБА_1 та його родичі опинилися під тимчасовою окупацією військовослужбовців Російської Федерації. Оскільки з 02.03.2022 частина територій Ізюмського району та Харківської області була окупована останніми, що призвело до неможливості ОСОБА_1 прибути до розташування його підрозділу в м. Харків. Крім того, позивач зазначив, що протягом перебування з 24.02.2022 по 29.05.2022 на території с. Вербівка Ізюмського району Харківської області від безпосереднього керівництва та відповідача не надходило жодних письмових чи усних наказів, організаційно-розпорядчих документів, телефонограм чи повідомлень будь-якими каналами зв`язку. Також, ОСОБА_1 зазначає, що йому не доводилося керівництвом наказів чи інструкцій щодо вчинення конкретних дій, явки чи перебування у конкретному місці та не було надано жодних роз`яснень і настанов з приводу того, що робити, яким чином виїхати з окупованого міста на підконтрольну територію України. За таких підстав, прийняті відповідачем оскаржувані накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем, в установлений судом строк, подано до суду відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив, вважаючи доводи позивача необґрунтованими, та просив у задоволенні позову відмовити з підстав, що під час проведеного службового розслідування встановлено факт безпідставної відсутності позивача на службі, не виконання обов`язків, визначених законодавством для Національної поліції України, та здійснення заходів з протидії військової агресії Російської федерації проти України. З огляду на викладене, відповідач вважає обґрунтованим висновок про порушення позивачем вимог керівних нормативно-правових актів та наявність підстав для притягнення його до відповідальності у вигляді звільнення зі служби. При цьому, Управління поліції охорони в Харківській області зазначило, що службове розслідування проведено з дотриманням процедури та врахуванням усіх обставин.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Управління поліції охорони в Харківській області є спеціально створеним територіальним органом у системі органів та підрозділів Національної поліції України для надання послуг з охорони власності та громадян на договірних засадах, має статус окремої юридичної особи та зареєстроване як орган державної влади. Поряд з виконанням охоронних функцій, під час несення служби, поліцейські охорони Управління здійснюють безпосередні заходи з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю та забезпечують виконання інших завдань, покладених законодавством на Національну поліцію України.

Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», з метою нормалізації обстановки в Державі, забезпечення захисту та охорони державного кордону, протидії злочинності, підтримання громадської безпеки та порядку, створення умов для належного функціонування органів державної влади, місцевого самоврядування та інших інститутів громадського суспільства, запобігання спробам захоплення державної влади чи зміни конституційного ладу шляхом насильства керівникам структурних підрозділів центрального органу управління поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та місті Києві, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції указано перевести особовий склад на посилений варіант службової діяльності на час дії правового режиму надзвичайного стану.

На виконання цих організаційно-розпорядчих актів наказом Управління від 20.02.2022 № 75 особовий склад УПО Харківської області та його підпорядкованих підрозділів поліції охорони переведено на посилений варіант службової діяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки батальйону Управління поліції охорони в Харківській області.

Сторонами не заперечується, що у період з 24.02.2022 по 26.02.2022 позивач ніс службу з охорони будівлі НБУ у Харківській області.

Відповідачем також підтверджуються фактичні обставини того, що про необхідність виїзду до міста Балаклія Харківської області 26.02.2022 з метою евакуації родичів, позивач інформував своїх прямих керівників (командира взводу ОСОБА_2 , командира батальйону ОСОБА_3 ), і протягом певного періоду часу після 26.02.2022 інформував їх телефонним зв`язком про наявні бойові дії та неможливість свого прибуття до місця несення служби на контрольовану Україною територію через бойові дії на лінії зіткнення. Починаючи з травня 2022 року телефонний зв`язок з позивачем був відсутній.

Про невихід позивача на службу у період з 02.03.2022 посадовими особами роти УПО Харківської області були складені відповідні письмові акти.

Наказом Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 поліцейських, які перебувають поза місцем несення служби (у тому числі й на окупованих територіях) зобов`язано протягом однієї доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

Наказом Національної поліції України від 07.04.2022 № 239 поліцейських, які перебувають поза місцем несення служби вдруге було зобов`язано 11.04.2022 прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Розпорядженням Управління від 13.05.2022 № 486/43/40/01-2022 усім відсутнім на службі працівникам поліції було приписано впродовж 5 (п`яти) днів прибути до будь-якого органу поліції на підконтрольній Україні території, ужити всіх можливих способів щодо оповіщення керівного складу УПО Харківської області про своє місце перебування та приступити до виконання службових обов`язків.

Зі змісту відзиву, позивач був проінформований про наявність вищевказаних наказів у телефонному режимі керівництвом свого підрозділу. Крім того, зміст розпорядження від 13.05.2022 № 486/43/40/01-2022 доведено позивачу засобами мобільного зв`язку (у т.ч. шляхом sms-повідомлення). Протягом наступних п`яти днів позивач до будь-якого підрозділу відповідача та/або іншого органу Національної поліції України на підконтрольній Україні території не прибув.

Наказом Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2022 № 97 призначено проведення службового розслідування у формі письмового провадження за фактом відсутності працівників поліції, у тому числі позивача на службі. Згідно з пунктом 3 цього наказу на підставі пункту 8 розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським, які затверджені наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 (зі змінами) відсутнім на службі працівникам з 01.05.2022 припинено виплату грошового забезпечення.

Під час службового розслідування встановлено, що позивач протягом тривалого часу безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, і знаходився на окупованій РФ території та протягом тривалого часу не вжив належних заходів для свого виходу на підконтрольну Україні територію та прибуття до Управління з метою продовження виконання обов`язків поліцейського, безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, не виконав вказані вище накази НПУ та розпорядження Управління щодо необхідності виходу (евакуації) на підконтрольну Україні територію для проходження служби та виконання своїх функціональних обов`язків, а також не взяв участь у виконанні завдань територіальної оборони, збройної відсічі ворожій агресії, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, у зв`язку з чим Позивач вчинив дисциплінарні проступки, що виразилися у порушенні пунктів 1, 2, 4, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України: невиконання зобов`язання бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знаючи закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції свої посадові (функціональні) обов`язки протягом тривалого часу не виконував; не виконав наказів своїх керівників, відданих в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, не сприяв керівникові свого підрозділу в організації дотримання і укріплення службової дисципліни; у наявних умовах діяв не у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який несумісний з подальшим їх проходженням служби в Національній поліції України.

За підсумками службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог частини 1 статті 8, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», частини 2 статті 19 Конституції України, пунктів 1, 2, 4, 8, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2 абзацу 1 наказу Національної 08.04.2022 №242 та розпорядження УПО Харківської області від 13.05.2022 №486/43/40/01-2022 дисциплінарною комісією Управління вирішено до позивача застосувати дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Управління поліції охорони в Харківській області від 01.06.2022 № 5-П за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог частини 1 статті 8, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», частини 2 статті 19 Конституції України, пунктів 1, 2, 4, 8, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2 абзацу 1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 № 242 та розпорядження УПО Харківської області від 13.05.2022 № 486/43/40/01-2022 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Управління поліції охорони в Харківській області від 03.06.2022 № 158 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Вважаючи вищевказані накази відповідача протиправними, а звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейських.

Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частини перша та друга статті 19 Закону №580-VIII).

Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень (частина третя статті 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із статтями 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У висновку за результатами службового розслідування, у том числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Аналогічні положення закріплені і у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі Порядок).

Крім того вказаним Порядком передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

З аналізу вищенаведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставою для призначення службового розслідування є повідомлення поліцейських, рапорти про вчинення порушення поліцейським, що має ознаки дисциплінарного проступку.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2022 № 97 на підставі розпорядження від 13.05.2022 №486/43/40/01-2022 призначено проведення службового розслідування у формі письмового провадження за фактом відсутності працівників поліції, у тому числі позивача на службі.

За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування, який затверджений 31.05.2022 начальником УПО в Харківській області Юрієм Лукавенком.

За підсумками службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог частини 1 статті 8, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», частини 2 статті 19 Конституції України, пунктів 1, 2, 4, 8, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2 абзацу 1 наказу Національної 08.04.2022 №242 та розпорядження УПО Харківської області від 13.05.2022 № 486/43/40/01-2022 дисциплінарною комісією Управління вирішено до позивача застосувати дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 26 лютого з дозволу керівництва, з метою вивезення своєї родини, виїхав до м. Балаклія, проте з 02.03.2022 ОСОБА_1 та його родичі опинилися під тимчасовою окупацією військовослужбовців Російської Федерації. Оскільки з 02.03.2022 частина територій Ізюмського району та Харківської області була окупована останніми, що призвело до неможливості ОСОБА_1 прибути до розташування його підрозділу в м. Харків. Крім того, позивач зазначив, що протягом перебування з 24.02.2022 по 29.05.2022 на території с. Вербівка Ізюмського району Харківської області від безпосереднього керівництва та відповідача не надходило жодних письмових чи усних наказів, організаційно-розпорядчих документів, телефонограм чи повідомлень будь-якими каналами зв`язку. Також, ОСОБА_1 зазначає, що йому не доводилося керівництвом наказів чи інструкцій щодо вчинення конкретних дій, явки чи перебування у конкретному місці та не було надано жодних роз`яснень і настанов з приводу того, що робити, яким чином виїхати з окупованого міста на підконтрольну територію України.

Однак надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд враховує наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Наказом Управління від 20.02.2022 № 75 особовий склад УПО Харківської області та його підпорядкованих підрозділів поліції охорони переведено на посилений варіант службової діяльності.

Статтею 24 Закону №580 установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.

Проте поліцейський взводу охорони об`єктів та публічної безпеки батальйону Управління поліції охорони в Харківській області ОСОБА_1 з 02.03.2022 був відсутній на робочому місці за адресою місця дислокації підрозділу, де служив або інших визначених місць для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Про невихід позивача на службу посадовими особами роти УПО Харківської області складено письмовий акт від 18.05.2022.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що зміст розпорядження від 13.05.2022 № 486/43/40/01-2022 доведено позивачу засобами мобільного зв`язку (шляхом sms-повідомлення).

Отже судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час, у період воєнного стану в державі, а відтак, висновок відповідача про відсутність позивача на службі без поважних причин, на думку суду, є обґрунтованим, а оскаржувані накази правомірними.

Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі позивачем не наведено, а судом під час розгляду справи - не встановлено.

Також суд звертає увагу, що відповідно до статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція).

Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Суд звертає увагу, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Крім того з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 по справі №815/4478/16.

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 по справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказів УПО в Харківській області і відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вимоги ОСОБА_1 щодо поновлення його на посаді, стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не можуть бути задоволені, оскільки є похідними від перших вимог, у задоволенні яких судом відмовлено у повному обсязі.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із статтею 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що, в свою чергу, в даному випадку, і було належним чином зроблено УПО в Харківській області при розгляді даної справи.

Підстави для розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в позові відмовлено повністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління поліції охорони в Харківській області (вул. Полтавський шлях, буд. 20, м. Харків, 61052, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова