Справа № 420/1621/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1621/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" (далі - відповідач), в якому просить

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" щодо не підготовки та неподання документів позивача, визначених п. 7 Порядку, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, до уповноваженого структурного підрозділу МВС України;

- зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" підготувати всі документи, необхідні для призначення позивачеві пенсії за вислугу років, визначені п. 7 Порядку, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, та направити всі необхідні матеріали та копії документів для призначення позивачеві пенсії за вислугу років до уповноваженого структурного підрозділу МВС України для розгляду їх по суті.

Ухвалою від 03.02.2023 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу без виклику представників сторін. За клопотанням позивача до участі в розгляді справи залучені треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Одеській області та Міністерство внутрішніх справ.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно наказу Головного управління МВС України в Одеській області № 830 о/с від 19.10.2015 підполковника міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з етнічними організованими злочинними групами і злочинними організаціями з міжнародними зв`язками управління карного розшуку ГУ МВС України в Одеській області, звільнено зі служби у запас Збройних сил за п. 64 "ж" (за власним бажанням) з 23 жовтня 2015 року відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. З 01.09.1994 по 23.10.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, працював на оперативних посадах у відділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ. Згідно із положеннями пункту "а" ч. 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Вислуга років на день звільнення позивача у пільговому обчисленні складає 27 років 07 місяців 6 днів. На звернення позивача до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, а також на звернення із заявою до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" позивач отримав відмови, які мотивовані тим, що внаслідок недостатності вислуги років позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років. Вважає такі відмови незаконними, оскільки постановою КМУ від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" передбачено при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у відповідності до п. 3-в до вислуги років для призначення пенсії зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, в тому числі за час служби у частинах і підрозділах спеціального призначення внутрішніх військ МВС України та у підрозділах міліції особливого призначення за переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерства і відомств. Тотожне обчислення стажу роботи на оперативних посадах в підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ міститься у пункті 4.1.6. Постанови Верховної ради України № 3720-ХІІ від 16 грудня 1993 року, якою було затверджено Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально- побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України та яка була чинною на час проходження позивачем служби на посадах в підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ та встановлює обчислення стажу з розрахунку 1,5 роки за кожен рік служби. Право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу проходження служби в спеціальних підрозділах органів внутрішніх справ визначається за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.

Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" (відповідач) проти позову заперечує. Зазначає, що на виконання пунктів 31, 32, 33 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 878, та з метою забезпечення своєчасного та якісного обслуговування пенсіонерів системи органів внутрішніх справ, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.09.2018 №787 "Про організаційно-штатні зміни у МВС", при територіальних медичних об`єднаннях Міністерства внутрішніх справ України по областях та місту Києву створені сектори із соціально-гуманітарних питань, в тому числі в Одеській області - аналогічний сектор в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області", який оперативно підпорядковується Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України. Сектор із соціально-гуманітарних питань (далі - Сектор) є структурним підрозділом Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області". Головним завданням Сектору є забезпечення своєчасного та якісного обслуговування із соціально-гуманітарних питань пенсіонерів системи органів внутрішніх справ - осіб, звільнених з ОВС із набуттям права на призначення пенсії відповідно до Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Наказом МВС України від 17.09.2018 року № 760, затверджено Інструкцію про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з інших соціальних питань (далі - Інструкція). Відповідно до Інструкції уповноважені структурні підрозділи, організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій тільки особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій. В першу чергу сектором визначається, чи набула особа, яка звернулась, право на призначення пенсії відповідно до Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після звільнення із органів внутрішніх справ. Виходячи з приписів ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, для призначення пенсії позивач повинен мати вислугу 22 календарних роки та 6 місяців. Вислуга років ОСОБА_1 на 23.10.2015 року (день його звільнення з ОВС) у календарному обчисленні становить 21 рік 01 місяць 22 дні, тому він не набув права на призначення пенсії за вислугу років згідно Закону № 2262-ХІІ.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача МВС України надало пояснення по суті спору, в яких вважає позовні вимоги необгрунтованими та зазначає, що норми Закону № 2262 не передбачають призначення пенсії за вислугу років особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Також посилається на те, що приписи постанови КМУ № 393 суперечать п. "а" ст. 12 Закону України № 2262, відтак, необхідно застосовувати саме норми Закону № 2262 як акта вищої сили, про що складлась стала судова практика Верховного Суду.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Ліквідаційна комісія УМВС України в Одеській області також надала пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 як необгрунтованого з мотивів, які є аналогічними з наведеними відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , підполковника міліції старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з етнічними організованими злочинними групами і злочинними організаціями з міжнародними зв`язками управління карного розшуку ГУ МВС України в Одеській області, звільнено зі служби у запас Збройних сил за п. 64 "ж" (за власним бажанням) з 23 жовтня 2015 року відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх (наказ Головного управління МВС України в Одеській області № 830 о/с від 19.10.2015р. (М-077875).

З 01.09.1994 по 23.10.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, на оперативних посадах у відділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ. Витягом із наказу про звільнення позивача №830 о/с від 19.10.2015 року визначено, що вислуга років на день звільнення позивача у календарному обчисленні становить 21 рік 01 місяць 22 дні, у пільговому обчисленні складає 27 років 07 місяців 6 днів.

19 серпня 2022 року позивачем було направлено до Голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області у встановленому законом порядку заяву про призначення пенсії за вислугу років від 27.05.2022 .

Листом № 9/лк-90 від 30.08.2022 року про розгляд звернення щодо призначення пенсії голова Ліквідаційної комісії повідомив позивача, що підстав для призначення пенсії за вислугу років та подання документів до Головного управління ПФУ області немає. Відмова мотивована посиланням на положення пункту "а" ч. 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" , яким передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

29.12.2022 позивач звернувся до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області" із заявою про призначення пенсії за вислугу років, оскільки відповідно до п. 31 Положення про Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області", затвердженого наказом № 332 від 09.04.2020, до функцій ТМО належить, в тому числі, прийом від колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ заяв, документів лля призначення (перерахунку) пенсії. В заяві позивач просив підготувати всі документи, необхідні для призначення йому пенсії за вислугу років, визначені п. 7 Порядку, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та направити всі необхідні матеріали та копії документів для призначення пенсії за вислугу років до уповноваженого структурного підрозділу для подальшого оформлення та подання до територіальних органів Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Відповідач листом № 33/36-к-11 від 11.01.2023 відповів, що не має правових підстав для роботи з оформлення документів для призначення позивачеві пенсії за вислугу років, як особі, яка на дату звільнення з ОВС не набула права на призначення пенсії за вислугу років згідно Закону № 2262-XII.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та поданні документів до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії протиправними, тому звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим законом.

Згідно із положеннями пункту "а" ч. 1 статті 12 Закону передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, в тому числі служба в органах внутрішніх справ.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Згідно ст. 17-1 Закону, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 17-2 Закону, обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року постановою № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - постанова №393).

Постановою № 393 в редакції, що була чинною на період проходження служби позивача на оперативних посадах у відділах по боротьбі с організованою злочинністю, передбачалось, що до вислуги років для призначення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств (абзац 9 підпункту "в" пункту 1 Постанови №393).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 липня 2008 року № 361, який був чинним на момент проходження позивачем служби в ОВС, затверджено Перелік посад працівників підрозділів карного розшуку (у тому числі боротьби зі злочинними посяганнями на вантажі), окремо визначених посад карного розшуку (у тому числі боротьби зі злочинними посяганнями на вантажі) органів внутрішніх справ, за яким зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, крім усіх посад режимно-секретних, кадрових та інших підрозділів, які виконують функції із забезпечення діяльності підрозділів карного розшуку (далі по тексту - наказ МВС № 361).

Пунктом 2 наказу МВС України № 361 установлено, що вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується працівникам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2001 року N 1497 "Про внесення доповнення до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року N 393", при цьому таким працівникам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20 липня 2011 року № 780 "Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" установлено, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.

Постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року № 3720-ХІІ затверджено Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту - Постанова № 3720).

Згідно підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Постанови № 3720 стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до Постанови № 3720, а також з метою соціального забезпечення працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ наказом МВС від 14 листопада 2007 року № 431 затверджено перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється регулювання питання щодо призначення позивачеві пенсії за вислугу років є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою № 393.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13.05.1997 року по справі № 1-зп, від 09.02.1999 року по справі № 1-рп/99, від 05.04.2001 року по справі № З-рп/2001 та від 13.03.2012 року по справі № 6-рп/2012 року зазначив щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

З урахуванням наведеного, право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу проходження служби в спеціальних підрозділах органів внутрішніх справ визначається за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а, в яких зазначено, що : "……основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку…".

При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17.

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Щодо календарної вислуги років, то суд дійшов наступного висновку. Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи. Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. Отже, для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб".

Відповідно до витягу із наказу № 830 о/с від 19.10.2015 вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 21 рік 01 місяць 22 дні, у пільговому обчисленні - 27 років 07 місяців 6 днів.

Згідно із пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Відповідно до п. 12 вищезазначеного Порядку, уповноважений структурний підрозділ у 10- денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформлює всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, шо призначає пенсії за місцем проживання особи.

Наказом МВС України № 760 від 07.09.2018 року затверджено Інструкцію про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з інших соціальних питань, відповідно до якої саме на уповноважені структурні підрозділи (визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи) покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів. Розділом III зазначеної Інструкції визначено, що уповноважені структурні підрозділи: приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком. Не пізніше наступного робочого дня інформують письмово в довільній формі підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) про необхідність оформлення та подання уповноваженому структурному підрозділу документів для призначення (перерахунку) пенсії; здійснюють перевірку обчислення вислуги років (страхового стажу) для призначення пенсії, здійснюють перевірку поданих для призначення пенсії документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та інших документів, у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу), у 10-денний строк з дня одержання заяви та документів оформлюють особі подання про призначення пенсії за формою, встановленою порядком, та направляють до органу. що призначає пенсії, за місцем проживання.

Уповноваженим підрозділом з підготовки та подання до ПФУ документів про призначення пенсії є Департамент пенсійних питань та соціального захисту МВС України.

Відповідно до п. 31 Положення про Державну установу "Територіальне медичне об`єднання іністерства внутрішніх справ України по Одеській області", до функцій ТМО належить в тому числі прийом від колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ заяв, документів для призначення (перерахунку) пенсії.

П.2 розділу ІІ Порядку, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за вислугу років додається серед інших документів і подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (форма подання наведена у додатку 7 до Порядку).

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок прийняти від позивача заяву про призначення пенсії та, за наявності підстав, підготувати всі документи, необхідні для призначення позивачеві пенсії за вислугу років, та направити всі необхідні матеріали та документи для призначення позивачеві пенсії за вислугу років до уповноваженого структурного підрозділу МВС України для підготовки та подання останнім подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Правову оцінку цим діям/рішенням відповідача суд надає з огляду на вимоги статті 19 Конституції України та зважаючи на відповідність дій та рішень суб`єкта владних повноважень критеріям, установленим у частині другій статті 2 КАС. Суд, зокрема, перевіряє, чи вони вчинені/прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За загальним правилом, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.

В той же час, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію п

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18- рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Лист-відповідь Державної установи "ТМО по Одеській області" від 11.01.2023 № 33/36-к-11 не є нормативно-правовим актом індивідуальної дії в розумінні КАС України, проте є дією, яка виразилась у відмові підготувати необхідні для призначення позивачу пенсії за вислугу років та направити до уповноваженого структурного підрозділу МВС для розгляду по суті, що призвело до порушення соціальних прав позивача, недотримання державних гарантій соціального захисту цієї категорії осіб.

З огляду на фактичні обставини справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, суд доходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" щодо відмови, викладеній в листі від від 11.01.2023 № 33/36-к-11, підготовки та подання документів позивача, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, вільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, до уповноваженого структурного підрозділу МВС України.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі "Волохи проти України" (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З наведеного вище можна дійти висновку, що у випадку, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

При цьому, слід зазначити, якщо дії відповідного органу визнані судом протиправними, а іншого варіанта поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження такого суб`єкта владних повноважень.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 р. у справі "Афанасьєв проти України" (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути "ефективним", як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9).

Відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне задовольнити й похідну позовну вимогу ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" підготувати всі документи, необхідні для призначення позивачеві пенсії за вислугу років, визначені Порядком, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, та направити заяву позивача разом з необхідними матеріалами та документами для призначення позивачеві пенсії за вислугу років до уповноваженого структурного підрозділу МВС України для розгляду їх по суті.

При цьому, суд виходить з того, що в своєму листі відповідач вже висловив свою позицію з приводу відсутності у позивача необхідної календарної вислуги років як єдиної підстави для відмови в оформленні документів для призначення пенсії позивача. Таким чином, суд вважає, що саме такий спосіб судового захисту соціальних прав позивача є ефективним в контексті спірних правовідносин та дій відповідача.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору.

Рішення складено з урахуванням перебування судді Хом`якової В.В. у відпустці з 27.03.2023 по 22.04.2023.

Керуючись ст. 12, 9, 90, 94, 139, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області", викладені в листі від 11.01.2023 № 33/36-к-11, щодо відмови підготувати та подати до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України документи ОСОБА_1 , необхідні для призначення пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" підготувати всі документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, вільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, та направити заяву з необхідними матеріалами та документами для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років до уповноваженого структурного підрозділу МВС України для розгляду їх по суті.

Стягнути з Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. (тисяча сімдесят три гривні) 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В.Хом`якова .