Справа № 204/10377/22
Суддя: Приваліхіна А. І.
Дата ухвалення: 2023-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/204/15/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, в особі Приваліхіної А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до УПП в Дніпропетровській області із вимогою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (а. с. 1-3).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою інспектора роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Коротуна А.С. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6162923 від 13 листопада 2022 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3400 гривень за те, що 13 листопада 2022 року він по вул. Н. Алексєєнко у м. Дніпрі о 01 годині 40 хвилин керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування. З вказаною постановою він не згоден, оскільки обставини події були зовсім інші. Так, зазначає, що працівники поліції приїхали на виклик по лінії «102», який вже був відкликаний особою, яка його зробила. Вказує, що транспортний засіб штовхали четверо хлопців, він є одним з них, але авто йому не належить, більше того він немає та не може керувати нею. Чому склали протокол на нього, він не знає. Натомість вказав на те, що з моменту встановлення його особи до винесення постанови працівником поліції минуло 9 хвилин, що явно вказує на необ`єктивність суб`єкта владних повноважень. Тому прохає суд постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР № 6162923 від 13 листопада 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року у справі відкрито спрощене провадження, без виклику сторін (а. с. 16), копія якої направлена учасникам справи 29 листопада 2022 року за вихідним № 21511/22-вих/2-а/204/73/22 (а. с. 17).

20 грудня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив представника відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Марченка А.О. (а. с. 23-27), в яких він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує.

В обґрунтування відзиву зазначає, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог КУпАП і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. З огляду на зазначене вважає викладені вимоги позивача безпідставними та не підтвердженими жодними допустимими доказами.

Станом на день розгляду справи відповіді не відзив позивачем не подано.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13 листопада 2022 року заступником командира взводу старшим лейтенантом Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Коротуном А.С. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6162923 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 126 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 гривень (а. с. 14).

Так, з вказаної постанови вбачається, що 13 листопада 2022 року о 01 годині 31 хвилині 54 секунді у м. Дніпрі на по вул. Н. Алексєєнко, 106, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Escort, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не маючи посвідчення водія на траво керування транспортним засобом відповідної категорії та за відсутності полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1. «а» ПДР та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 3400 гривень. Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Нормами п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій aбo в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав aбo інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням aбo мас визначений строк.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами п. 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, і ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В обґрунтування своїх заперечень, третя особа зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Однак дані твердження не можуть бути доказом у справі, оскільки про наявність свідків у постанові про накладення адміністративного стягнення відносно позивача відповідачем не зазначено. Крім того, працівники поліції, які у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення, є зацікавленими особами в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Такий правовий висновок викладений у Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, до неї не додано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачкою вказаного правопорушення.

Також, жодних доказів фіксування зазначених у постанові від 05 вересня 2022 року подій технічними приладами, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів, не надано відповідачем і суду.

Таким чином, судом встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачкою, відсутні.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 зазначив про те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17 дійшов висновку про те, що сам по собі факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

В свою чергу, позивач у позовній заяві категорично заперечував викладені в оскаржуваній постанові обставини, наполягав на тому, що він транспортним засобом не керував та ним керувати не повинен, оскільки по-перше, він йому не належить, по-друге, він не має посвідчення водія, а по-третє, він взагалі не вміє кермувати. Крім того, машину вони з хлопцями штовхали в чотирьох, чому саме на нього було складене протокол йому не зрозуміло.

Вказане свідчить про те, що відповідачем, в порушення вимог ст. 252 КУпАП, не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення.

Оскільки відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що 13 листопада 2022 року об 01 годині 40 хвилин, позивач по вул. Н. Алексєєнко у м. Дніпрі керував транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України, тобто не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд дійшов переконливого висновку про те, що слід скасувати оскаржувану постанову, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6162923 від 13 листопада 2022 року, підлягає закриттю.

З огляду на викладене, керуючись нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, натомість позивачем доведено неправомірність винесеної постанови, у зв`язку з чим суд дійшов переконливого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-А; ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити в повному обсязі.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 616923 від 13 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень скасувати.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів зо дня його підписання суддею або протягом десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна