Справа № 500/1733/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1733/23

23 травня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Великоберезовицька селищна рада про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, Відділ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Великоберезовицька селищна рада про скасування постанови, в якій просить: скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу Олесі Герелевич від 11.04.2023 про закінчення виконавчого провадження №69416741.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 500/296/19 зобов`язано Петриківську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0359 га для індивідуального садівництва у межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області, з урахуванням висновків суду. 11.04.2023 старшим державним виконавцем Відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 500/296/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.06.2022. Проте накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували, факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. За наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

За таких підстав, вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

На виконання вимог вказаної ухвали, Відділом 22.05.2023 подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При примусовому виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, державний виконавець може здійснювати дії, які визначені ст.63 Закону України "Про виконавче провадження", та не має права вчиняти інших заходів примусового виконання рішень, оскільки законом таких прав йому не передбачено. Приймаючи 11.04.2023 постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 500/296/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.06.2022, старший державний виконавець Герелевич О.М. виходила з того, що нею вжито усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", що є підставою для закінчення виконавчого провадження згідно з п.11 ч.1 ст.39 цього ж Закону.

Відтак, на думку відповідача, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником позивача 03.05.2023 подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши 19.05.2023 клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути, що в силу вимог ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 та ч.3 ст.268 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 500/296/19 зобов`язано Петриківську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0359 га для індивідуального садівництва у межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області, з урахуванням висновків суду

14.07.2022 постановою державного виконавця Відділу відкрито виконавче провадження №69416741 з примусового виконання виконавчого листа № 500/296/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.06.2022, про зобов`язання Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0359 га для індивідуального садівництва у межах села Петриків Тернопільського району Тернопільської області, з урахуванням висновків суду та зобов`язано Державну фіскальну службу України виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду №500/296/19 від 04.07.2022 замінено боржника у виконавчих листах по справі №500/296/19 з Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на правонаступника Великоберезовицьку селищну раду Тернопільського району Тернопільської області.

14.07.2022 державним виконавцем Відділу винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження №69416741.

25.07.2022 на адресу Відділу надійшов лист Великоберезовицької селищної ради №1051 від 25.07.2022, згідно якого встановлено наступне. Виконання виконавчого документу унеможливлюється у зв`язку з тим що, згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" від 24.04.2022, а саме пункту 5 розділу І - безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Також встановлено, що згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дана земельна ділянка (кадастровий номер :02:001:3165) знаходиться в арешті згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду №607/23510/19 від 03.10.2019. Вище згадана земельна ділянка передана іншій особі згідно із рішенням Петриківської селищної ради від 27.09.2019 №1983, проте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасована згідно наказу Міністерства юстиції України від 05.02.2020 №403/5, оскільки реєстрація права власності особи була здійснена у період коли на дану земельну ділянку було накладено заборону щодо відчуження такої земельної ділянки. Також зазначено, що згідно з листом №10252/22 Тернопільського окружного адміністративного суду щодо відстрочення виконання рішення суду встановлено, що матеріали даної справи знаходяться у Восьмому апеляційному адміністративному суді, і заява Великоберезовицької селищної ради про відстрочку виконання судового рішення буде розглянута після повернення справи із суду апеляційної інстанції. У листі Великоберезовицька селищна рада просить відстрочити виконання постанови №69416741.

29.07.2022 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій.

Вимогою державного виконавця №6560/04.1-24 від 19.09.2022 зобов`язано Великоберезовицьку селищну раду виконати вимоги виконавчого листа №500/296/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.06.2022.

28.09.2022 на адресу Відділу надійшов лист Великоберезовицької селищної ради №1385 від 26.09.2022, аналогічний за змістом листа №1051 від 25.07.2022.

Вимогою державного виконавця №7496/04.1-24 від 18.11.2022 зобов`язано Великоберезовицьку селищну раду виконати вимоги виконавчого листа №500/296/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.06.2022.

28.11.2022 на адресу Відділу надійшов лист Великоберезовицької селищної ради №1782 від 25.11.2022, згідно якого встановлено наступне. Великоберезовицькою селищною радою подано заяву про відстрочення виконання рішення до Тернопільського окружного адміністративного суду. Згідно ухвали суду заява була прийнята до розгляду та надано час на усунення недоліків, а саме сплати судового збору. Постановою Кабінету Міністрів України №590 "Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану" затверджено порядок опрацювання бюджетних зобов`язань, взятих головними розпорядниками коштів (оплата судового збору не належить до чергових платежів першої черги і опрацьовується органами казначейської служби після проведення першочергових платежів). Станом на 25.11.2022 боржником повторно подано заяву про відстрочення виконання рішення суду, документи про сплату судового збору додано до заяви.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду №500/296/19 від 20.12.2022 відстрочено виконання судового рішення у справі №500/296/19 за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії у зобов`язальній частині строком на тридцять календарних днів з дня припинення і скасування воєнного стану в Україні.

Вимогою державного виконавця №849/04.1-24 від 16.01.2023 зобов`язано Великоберезовицьку селищну раду виконати вимоги виконавчого листа №500/296/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.06.2022.

30.01.2023 на адресу Відділу надійшов лист, згідно якого встановлено, що відстрочено виконання судового рішення у справі №500/296/19 за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії у зобов`язальній частині строком на тридцять календарних днів з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду №500/296/19 від 23.02.2023 Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2022 про відстрочення виконання судового рішення у справі № 500/296/19 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні заяви Великоберозовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про відстрочення виконання судового рішення у справі № 500/296/19 відмовлено.

Вимогою державного виконавця №4390/03.1-25 від 06.03.2023 зобов`язано Великоберезовицьку селищну раду виконати вимоги виконавчого листа №500/296/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.06.2022.

Згідно листа Великоберезовицької селищної ради №461 від 14.03.2023 встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

15.03.2023 державним виконавцем Відділу винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 грн.

Вимогою державного виконавця №4869/03.1-25 від 15.03.2023 зобов`язано Великоберезовицьку селищну раду виконати вимоги виконавчого листа №500/296/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.06.2022.

Згідно листа Великоберезовицької селищної ради №517 від 24.03.2023 встановлено, що вимогу буде розглянуто на засіданні сесії Великоберезовицької селищної ради, яка відбудеться 05.04.2023.

Вимогою державного виконавця №5664/03.1-25 від 10.04.2023 зобов`язано Великоберезовицьку селищну раду виконати вимоги виконавчого листа №500/296/19, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.06.2022.

Згідно листа Великоберезовицької селищної ради №628 від 11.04.2023 встановлено, що рішення суду боржником не виконано.

11.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 10200 грн.

11.04.2023 державним виконавцем на адресу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області направлено заяву (повідомлення) про вчинення злочину посадовими особами Великоберезовицької селищної ради.

11.04.2023 державним виконавцем, керуючись вимогами п.11 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №69416741.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, і винесених на підставі них спірного правового акта індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ ).

Положеннями ст.1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч.1 і п.1 ч.2 ст.18 Закону№1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (п.1 ч.3, ч.4 ст.18 Закону №1404-VIII).

При цьому, п.11 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною 1 ст.63 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, що у зв`язку з неповним виконанням судового рішення державний виконавець послідовно виніс дві постанови про накладення на боржника штрафів і надіслав до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Надалі через невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без його участі, виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження і, відповідно, більше не вживав заходів примусового виконання.

Так, даний спір стосується повноти заходів, вжитих державним виконавцем задля примусового виконання рішення суду на користь позивача, а також правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відтак виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, які належить застосувати до спірних правовідносин, слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас суд зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення і не свідчить про неможливість його виконання.

Верховний Суд в постанові від 18.06.2019 у справі №826/14580/16 підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи позов про законність дій державного виконавця, суд має враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Водночас слід зауважити про безпідставність доводів відповідача про те, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №750/9782/16-а, від 07.08.2019 у справі №378/1033/17, від 04.09.2019 у справі №286/1810/17, від 07.10.2020 у справі №461/6978/19, від 25.11.2020 у справі №554/10283/18, від 13.12.2021 у справі №520/6495/2020, від 08.12.2022 у справі №457/359/21, які відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Натомість обставини і нормативне регулювання у справі №757/7499/17-ц, на висновки Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у якій посилається відповідач, та в справі, яка розглядається, свідчать про те, що спірні правовідносини у вказаних справах не є подібними.

За сукупністю встановлених обставин, суд приходить до висновку про невідповідність оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.04.2023 №69416741 критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, позаяк вона винесена передчасно й за відсутності реального виконання судового рішення, а отже така є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних рішень.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Таким чином, оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно платіжного доручення №4 від 20.04.2023.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Герелевич Олесі Миколаївни про закінчення виконавчого провадження від 11.04.2023 №69416741.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 травня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул.Галицька, 45, м.Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПО: 43316386);

третя особа:

- Великоберезовицька селищна рада (місцезнаходження/: вул.С.Бандери, 26, смт.Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, 47724, ) .

Головуючий суддя Мандзій О.П.