Справа № 480/6734/22
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Справа № 480/6734/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/6734/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, військова частина) у якій просить суд:

- зобов`язати відповідача внести зміни до особового обліку військовослужбовців в частині відображення ОСОБА_1 як такого, що «самовільно залишив військову частину або місце служби» у період з 25.07.2022 по 03.08.2022;

- стягнути з відповідача 181 590, 12 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що під час проходження служби службу у лавах Збройних Сил України, зранку 25.07.2022 повернувся у розташування військової частини, в районі с. Бахмутське Донецької області, втім, приблизно о 18 год. 00 хв. через загострення ситуації, за наказом командування, особистий склад взводу передислоковувався.

У зв`язку з поганим самопочуттям, 27.07.2022 позивач звернувся до медичної частини та отримав направлення на консультацію у лікарні міста Чернігів. Після проведення медичного огляду, 03.08.2022 ОСОБА_1 повернувся до місця розташування військової частини та подав рапорт про готовність виконання бойових завдань. Згодом, 05.08.2022 позивач отримав направлення на військово-лікарську комісію до міста Чернігів та 17.08.2022, отримавши рішення комісії, повернувся до місця розташування військової частини до міста Бахмута Донецької області.

За наведених обставин, ОСОБА_1 вважає, що у відповідача відсутні були правові підстави для його обліку як особи, яка самовільно залишила військову частину, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 16.11.2022, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/6734/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для поданні заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 05.01.2023, відповідача зобов`язано надати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження правомірності обліку позивача як особи, яка самовільно залишила військову частину.

Ухвалою суду від 06.02.2023, відповідача повторно зобов`язано надати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження правомірності обліку позивача як особи, яка самовільно залишила військову частину.

Ухвалою суду від 14.02.2023, на підставі клопотання відповідача, строк подання відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження заперечень проти позову, продовжено до завершення службового розслідування, призначеного наказом № 164 від 01.02.2023.

Ухвалою суду від 28.04.2023, на підставі клопотання відповідача, строк подання відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження заперечень проти позову, продовжено на 15 днів.

Не погоджуючись з позовними вимогами, у відзиві військова частина НОМЕР_1 зазначила, що з метою захисту суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості України під час триваючої збройної агресії з боку збройних сил російської федерації, до військовослужбовців розвідувального взводу було доведено бойове розпорядження командира № 230 від 22.07.2022. Втім, 25.07.2022 військовослужбовці розвідувального взводу, в тому числі і позивач, відмовились від виконання вказаного розпорядження, самовільно залишили місце служби та до 27.07.2022 перебували за межами військової частини без законних на те підстав.

Зазначені обставини були встановлені службовим розслідуванням, на підставі якого прийнято наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, звернення до ДБР м. Краматорська, Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Об`єднаних сил, для вирішення питання щодо відкриття кримінального провадження за встановленими фактами.

Також військова частина звернула увагу на те, що на виконання приписів пунктів 9.4, 9.7 рішення (окремого доручення) Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022, військовослужбовці, які самовільно залишили військову частину або відмовились від виконання бойових наказів (розпоряджень), не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000, 00 грн. або 30000, 00 грн.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу № 139 від 17.05.2022, ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого водія І розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження служби позивачем, 25.07.2022 начальником штабу-першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що близько 15 год. 00 хв. 25.07.2022 особовий склад військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і ОСОБА_1 , самовільно покинули місце несення служби та район оборони військової частини НОМЕР_1 .

На підставі вказаного рапорту, наказом № 211 від 25.07.2022 позивача визнано таким, що незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, знято з усіх видів забезпечення.

З метою з`ясування обставин самовільного залишення місця несення служби та району оборони військової частини, відповідно до наказу № 671 від 30.07.2022, проведено службове розслідування, за результатами якого, згідно з актом від 30.08.2022, відповідач дійшов висновку про порушення особовим складом військової частини, в тому числі і позивачем, бойового розпорядження командира 13 окремого мотопіхотного батальйону підполковника ОСОБА_3 № 230 від 22.07.2022, внаслідок відмови в облаштуванні спостережного посту: 300м сх. Кладовища (92334) та спостережного посту в районі гіпсового кар`єра (93359) та подальшому проведенні спостереження в напрямку населених пунктів Бахмутське-Стряпівка та Покровське-Соледар Бахмутського району Донецької області, а також самовільному залишенні місця служби.

Враховуючи висновки службового розслідування, наказом № 816 від 30.08.2022, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, помічника командира зобов`язано направити матеріали службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Краматорськ та Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері для надання правової оцінки.

На підставі рапорту старшого помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_4 від 30.01.2023, наказом № 164 від 01.02.2023, у зв`язку з отриманням додаткових матеріалів щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 , призначено службове розслідування, яким встановлено, що 25.07.2022 близько 14 год. 00 хв. військовослужбовці розвідувального взводу в повному складі, в тому числі і ОСОБА_1 , відмовились виконувати наказ командира та самовільно залишили місце служби поблизу с. Бахмутське Донецької області, без законних на те підстав. Повернувся солдат ОСОБА_1 до військової частини лише 27.07.2022, з метою отримання направлення на консультацію у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .

За результатами службового розслідування, згідно з актом від 01.04.2023, відповідач дійшов висновку про самовільне залишення солдатом ОСОБА_1 місця служби поблизу с. Бахмутське Донецької області в період з 25.07.2022 по 27.07.2022 без законних на те підстав, про що прийнято наказ № 181 від 01.04.2023.

Отже, предметом розгляду у цій справі фактично є правомірність дій відповідача щодо обліку ОСОБА_1 у період з 25.07.2022 по 27.07.2022 як військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснюється Законом України «Про військовий обовязок і військову службу».

Відповідно до частини 2 статті 24 вказаного Закону, якщо інше не визначено законодавством, для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, військова служба призупиняється.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Так, пунктом 1441 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

На виконання пункту 1442 Положення, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

На виконання пункту 1444 Положення, у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.

Згідно з пунктом 84 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини військовослужбовця, може проводитися службове розслідування.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (пункт 85).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначаються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Мігністерства оборони України № 608 від 21.11.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371.

Пунктом 1 розділу ІІІ вказаного порядку встановлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Розділом V Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України врегульовано, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 4 розділу VІ Порядку, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Отже, за змістом вказаних норм, у випадку самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби, служба такого військовослужбовця призупиняється, йому не виплачується грошове та не здійснюється продовольче, речове, інші види забезпечення. Для встановлення обставин самовільного залишення військової частини або місця служби, може бути проведено службове розслідування, за результатами якого вирішується питання щодо притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

У цій справі судом встановлено, що у період з 25.07.2022 по 27.07.2022 ОСОБА_1 обліковувався військовою частиною як військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину або місце служби та був знятий з усіх видів забезпечення. Підставою для цього став рапорт начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 № 211 від 25.07.2022.

Суд враховує те, що факт самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини (місця служби) був підтверджений службовим розслідуванням, за результатами розгляду матеріалів якого, окрім іншого, прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд зазначає, що ні наказ про зняття з усіх видів забезпечення, ні рішення, прийняті за результатами службового розслідування, позивачем не оскаржувались, їх правомірність під сумнів не ставилась.

З приводу свого місця перебування у період з 25.07.2022 по 27.07.2022 ОСОБА_1 вказує лише про передислокацію у місця перебування військової частини через загострення ситуації за наказом командування. Разом з цим, про обставини виконання бойового розпорядження командира 13 окремого мотопіхотного батальйону підполковника ОСОБА_3 № 230 від 22.07.2022, а також про обставини прийняття рішення щодо зміни дислокації, конкретних місць перебування і осіб які ці місця визначали у період з 25.07.2022 по 27.07.2022, позивач не вказує. Доказів на підтвердження перебування саме у військовій частині (за місцем служби) у згаданий період, позивач суду не надав.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд робить висновок про відповідність дій військової частини щодо обліку ОСОБА_1 у період з 25.07.2022 по 27.07.2022 як військовослужбовця який самовільно залишив військову частину (місце служби) та зняття його з усіх видів забезпечення, критеріям встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик