Справа № 160/1688/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2023 року Справа № 160/1688/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
01 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
ОСОБА_1 наголошує, що з 31.03.2015 року нею було відчужено (продано) житловий будинок і земельну ділянку за вищевказаною адресою на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Консалтінг ПЛЮС».
Позивач вважає, що після укладення відповідних договорів купівлі-продажу та державної реєстрації права власності на житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , вона не є власником даних об`єкта та землі, у зв`язку з чим контролюючим органом незаконно нараховано податкові зобов`язання за спірними податковими повідомленнями-рішеннями.
Ухвалою від 02 березня 2023 року суд відкрив провадження в цій адміністративній справі, призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Розрахунок суми орендної плати за 2021-2022 роки здійснений на підставі нормативної грошової оцінки, наданої управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області (лист від 17.12.2019 року №1492) з урахуванням коефіцієнтів індексації земельної ділянки: 2021 рік - 5518115,56 грн * 0,003% = 165,54 грн; 2022 рік - 6069927,11 грн * 0,003% = 182,10 грн.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до вимог статей 257, 262 КАС України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесені податкові повідомлення-рішення:
ОСОБА_1 не погоджується зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями, посилаючись на те, що з 31.03.2015 року вона не являється власником вищевказаної земельної ділянки з підстав її відчуження.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених у відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Положеннями підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно із пунктом 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають за приписами ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З огляду на пункт 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Відповідно до пунктів 287.6, 287.7 статті 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).
Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Згідно із підпунктами 288.2, 288.3 статті 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Відповідно до п. е ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Частинами 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998, до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
Таким чином, припинення договору оренди з підстав набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, встановлено законом та не залежить від волі сторін, оскільки перехід права користування земельною ділянкою, на якій розміщені придбані будівлі, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, прямо передбачено Земельним кодексом України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №802/4133/15-а.
Рішенням від 20 квітня 2021 року у даній справі позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-А, м.Дніпро, 49000; код ЄДРПОУ ВП 44118658), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада (пр. Д. Яворницького, буд. 75, 49000, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю, а саме:

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №423051 від 15.06.2015 (форми "Ф");

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі міста Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №188-1303 від 04.07.2016 (форми "Ф");

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №1004298/1-1311-0465 від 24.04.2018 (форми "Ф");

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №1-0465 від 24.04.2018 (форми "Ф");

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №15987-5050-0465 від 15.02.2019 (форми "Ф");

- визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №44270-5040-0465 від 19.05.2020 (форми "Ф").

Вказане рішення набрало законної сили 31.05.2021 року.

Зокрема, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі 160/14950/20 встановлено, що 13.08.2004 між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (Орендар) та Дніпропетровською міською радою (Орендодавець) був укладений договір оренди землі, за умовами якого (п.п. 1.1, п.п. 1.2, п. 3.1) Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :06:033:0069. Цільове використання земельної ділянки за цим договором: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,0800 га. Договір укладено на двадцять років.

На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, інші об`єкти інфраструктури, які зазначені в акті приймання-передачі земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладання цього договору становить 272 462 грн. 78 коп. (п. 2.1, п. 2.2, п. 2.3 договору).

31.03.2015 між ОСОБА_1 (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НФ Консалтінг Плюс» (Покупець) укладено:

- договір купівлі продажу житлового будинку (реєстраційний номер договору 661), за умовами якого (п.1) Продавець передає у власність, а Покупець приймає та сплачує вартість за ціною та у порядку, що передбачена цим договором, житловий будинок малої поверховості АДРЕСА_2 , розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,1 га, кадастровий номер :06:033:0068, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Опис об`єкта нерухомого майна: літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 517,4 кв.м., житловою площею 136, 9 кв.м.; літ. Б альтанка; №1-5, 1 споруди. За заявою власника житловий будинок малої поверховості АДРЕСА_2 , відчужується в цілому;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки (реєстраційний номер договору 662), за умовами якого (п. 1.1, п. 1.4) Продавець передає у власність (продає), а Покупець приймає земельну ділянку розміром 0,1 га (у тому числі за земельними угіддями 0,1000 під житловою забудовою одно- та двоповерховою), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , і сплачує за неї грошову суму у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Кадастровий номер :06:033:0068.

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 35683459 від 31.03.2015) 31.03.2015 до означеного реєстру внесено відомості про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Консалтінг Плюс» на житловий будинок малої поверховості, загальною площею 517,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 35684258 від 31.03.2015) 31.03.2015 до означеного реєстру внесено відомості про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «НФ Консалтінг Плюс» на земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :06:033:0068, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із копією висновку експертного дослідження №5501/5502-19 від 28.12.2019, на земельній ділянці площею 0,0800 га, кадастровий номер :06:033:0069, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташовані наступні об`єкти нерухомого майна: альтанка літ. Б, доріжки, стінки підпірні, огорожі, елементи благоустрою («альпійська гірка», квіткові вазони).

З моменту набуття права власності ТОВ «НФ Консалтінг Плюс» з 31.03.2015 на об`єкти нерухомості і земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , право оренди означеної земельної ділянки у позивача припинилося, що зумовлює відсутність у ОСОБА_1 обов`язку зі сплати орендної плати з часу державної реєстрації права власності ТОВ «НФ Консалтінг Плюс» на земельну ділянку та розташоване на ній нерухоме майно, за вищезазначеною адресою, а саме: з 31.03.2015.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Разом з цим суд зауважує, що у розумінні положень п.п. 14.1.73, п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14, п.п. 269.1.1, п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269, п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270, п. 287.7 ст. 287 ПК України платником орендної плати є землекористувач, при цьому обов`язок зі сплати орендної плати виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права користування земельною ділянкою і триває до часу припинення (переходу) такого права.

Якщо фізичною чи юридичною особою набуто право власності на будівлю або його частину, які розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, плата за землю здійснюється особою, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), а тому з часу набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю чи споруду.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду наведеною у постановах від 12.06.2018 у справі №815/5779/15, від 19.06.2018 у справі №822/2696/17.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.12.2022 року № -0465 та від 28.12.2022 № 2-0465 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки не базуються на законі.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не було доведено в судовому порядку належними та допустимими доказами правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, в розмірі 1073,60 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією № ПН28204К від 31.01.2023 року.

Отже, спачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 1073,60 грн, потрібно стягнути на його користь з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а , ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «Ф» від 28.12.2022 року № -0465, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за податковий період 2021 року в сумі 165,54 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «Ф» від 28.12.2022 № 2-0465, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за податковий період 2022 року в сумі 182,10 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 25.05.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук