Справа № 420/10670/22
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість завданих збитків у розмірі 21179,43 грн.

Ухвалою судді від 08.08.2022 військовій частині НОМЕР_1 відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору; позовну заяву залишено без руху, надавши десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

18.08.2022 до суду від позивача надійшла заява із додатками, чим усунено недоліки адміністративного позову.

У відповідності до ч. 4 ст. 171 КАС України судом неодноразово на адресу Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області направлялися запити щодо місця реєстрації відповідача, відповідь на які надійшла 14.03.2023.

Ухвалою судді від 17.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в результаті службового розслідування встановлено нестачу майна в ході приймання та здавання справ і посади командира 3 роти охорони ОСОБА_2 . Так, безвідповідальне та неналежне ставлення відповідача до виконання службових обов`язків з боку старшого лейтенанта ОСОБА_3 призвело до розукомплектування автомобільної техніки та нанесенню збитків державі на суму 21179,43 грн. Наказом від 03.05.2022 № 75 відповідача належало сповістити про результати службового розслідування та можливості добровільного відшкодування завданих збитків державі. У зв`язку із відсутністю добровільного відшкодування відповідачем завданих збитків, позивач звернувся до суду.

Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду не надійшов, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 був призначений на посаду командира 3 роти охорони наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 84 від 22.4.2019, на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 11.02.2019 № 38.

За результатами службового розслідування та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом нестачі майна, виявленої в ході приймання та здавання справ і посади командира 3 роти охорони» від 03.05.2022 року №75 встановлено, що основними причинами виникнення нестачі, внаслідок якої нанесено збитки державі на суму 21179,43 (двадцять одна тисяча сто сімдесят дев`ять гривень 43 копійки), стали особисті низькі морально-ділові якості командира 3-ї роти охорони старший лейтенанта ОСОБА_4 , безвідповідальне ставлення його до виконання службових обов`язків, ігнорування та недотримання вимог чинного законодавства України, а саме: вимог статей 7, 11, 12, 16, 28, 58, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4, 5, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України», Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, задану державі» від 31.10.2019 року; пункту 5.18 підпунктів 5.18.1.1., 5.18.1.2., 5.18.1.4 наказу Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України».

Зазначено про неможливість накласти дисциплінарне стягнення у зв`язку зі звільненням у запас старшого лейтенанта ОСОБА_1 , відповідно до підпункту "6" пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 231 від 15.11.2021.

На підставі проведеного службового розслідування та згідно п. 5.3 акту службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ «Про результати службового розслідування за фактом нестачі майна, виявленої в ході приймання та здавання справ і посади командира 3 роти охорони» від 03.05.2022 року №75, в якому пунктом 1 помічнику командира військової частини з правової роботи доручено: відповідно до статті 12 закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 160-ІХ сповістити ОСОБА_1 про результати службового розслідування та про можливість добровільно відшкодувати завдані збитки державі в сумі 21 179,43 (двадцять одна тисяча сто сімдесят дев`ять гривень 43 копійки). У разі відмови від добровільного відшкодування завданих збитків, підготувати позовну заяву до суду.

Згідно квитанції АТ «УкрПошта» 20.05.2022, ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 було направлено заяву командира в/ч НОМЕР_1 від 18.05.2022 № 1245, де викладено прохання до ОСОБА_5 добровільно відшкодувати збитки державі у розмірі 21179,43 грн.

Також даною заявою повідомлено, що у разі відмови від добровільного відшкодування шкоди, командування в/ч НОМЕР_1 буде вимушене звернутись до суду з метою відшкодування завданої шкоди; про прийняте рішення в/ч НОМЕР_1 просила повідомити письмово за адресою: АДРЕСА_2 .

Зважаючи на те, що відповіді на вищевказану пропозицію від відповідача отримано не було, а також на те, що добровільного відшкодування завданих збитків відповідачем не здійснено, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).

Згідно з ст.11 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з статей 26,27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-IX (далі - Закон № 160-IX) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до ст. 1 цього Закону матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Так, матеріалами справи підтверджено, що за результатами службового розслідування ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності та визнано винним у завданні шкоди державі в сумі 21179,43 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (ч. 2 ст.10 Закону № 160-IX).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду адміністративної справи, відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано вартість завданої майнової шкоди на суму 21179,43 грн. При цьому, жодних заперечень щодо розміру відшкодування відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких заперечень та доказів з боку відповідача, суд дійшов висновку, що у справі достатньо доказів на підтвердження понесених позивачем збитків державі в особі військової частини НОМЕР_3 та невиплати їх у добровільному порядку..

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість завданих збитків у розмірі 21179,43 грн (двадцять одну тисячу сто сімдесят дев`ять грн 43 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк