Справа № 460/13282/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/13282/21 пров. № А/857/9797/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Нор У.М.,

справу розглянуто в порядку письмового провадження,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту судового рішення: 28.03.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо неправильного нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 26.10.2018, зі встановленням базових місяців липень 2008 року та березень 2018 року, а також зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за вказаний період та зі встановленням вказаних базових місяців, з урахуванням проведеної виплати.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення мотивоване тим, що вирішення судом питання щодо визначення конкретних базових місяців для розрахунку індексації грошового забезпечення буде протиправним, оскільки суд не може втручатися у сферу дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що після того як ним були отримані грошові кошти за рішенням суду він з`ясував, що військовою частиною при нарахуванні індексації не правильно застосований базовий місяць. Зазначає, що питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації було передчасним, оскільки у цій частині його права ще не були порушені.

Звертає увагу, що починаючи з 01.01.2014 відповідачем вже не правильно було встановлено базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення, а тому і починаючи з 01.01.2014 не правильно виплачувалась індексація.

Відповідачем надано суду відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду без змін.

В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з червня 2008 року по жовтень 2018 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 255 від 06.10.2018 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 268 від 26.10.2018 був виключений зі списків особового складу військової частини, з усіх видів забезпечення.

22 січня 2021 року позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 26.10.2018 та зобов`язання нарахувати та виплатити таку індексацію з урахуванням абз. 5 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 зі встановленням базових місяців січень 2008 року та березень 2018 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі № 460/423/21 вказаний позов задоволено, визнано вищевказані дії військової частини протиправними та зобов`язано її нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 27.02.2018, з урахуванням проведених виплат, зі встановленням базового місяця січень 2008 року, та за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 зі встановленням базового місяця березень 2018 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021 апеляційна скарга військової частини була частково задоволена, а рішення суду першої інстанції скасовано в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових, зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців та прийнято в цій частині постанову, якою відмовлено в задоволенні даних позовних вимог.

30 липня 2021 року на виконання вказаної постанови позивачем були отримані грошові кошти в сумі 5198,49 грн.

В подальшому позивач з`ясував, що при розрахунку індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 відповідачем в якості базових місяців були встановлені січень 2014 року, березень 2014 року, липень 2014 року та січень 2016 року, а за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 березень 2018 року. У зв`язку з цим він звернувся до військової частини НОМЕР_1 з клопотанням про здійснення перерахунку та виплати індексації його грошового забезпечення із встановленням в якості базових місяців січня 2008 року та березня 2018 року.

Листом від 05.08.2021 № 3/768 військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у задоволенні цього клопотання, зазначивши при цьому, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021 та рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі № 460/423/21 військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 26.10.2018 з урахуванням вимог Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 в повному обсязі.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що частинами першою, другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно із п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

З аналізу положень Закону № 2011-XII та Закону № 1282-ХІІ слід дійти висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст.1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення від 08.11.2005р., заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення.

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Щодо визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом, сторони визнають та не заперечують того факту, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2014 по 26.10.2018 була нарахована та виплачена останньому. Таким чином, спірним питанням є виключно визначення базових місяців, які використовувались при здійсненні розрахунку.

Судом також встановлено, що за результатами розгляду адміністративної справи № 460/423/21 та подальшого апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 26.10.2018. Разом з тим, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 22.07.2021 зазначив, що суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період проходження ним військової служби, та відповідно про стягнення з військової частини на користь позивача суми індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2014 по 26.10.2018. Разом з тим, апеляційний суд наголосив, що визначення судом першої інстанції базових місяців є протиправним, зважаючи на той факт, що визначення цих обставин належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень визначати базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення. Суд наділений лише повноваженнями перевіряти правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.

Зазначена постанова апеляційного суду набрала законної сили з дати її прийняття.

Як передбачено ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вимогами ч. 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року у справі № 460/13282/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 24.05.2023.