Справа № 120/197/23
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 травня 2023 р. Справа № 120/197/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України, в якому останній просить суд:

- визнати протиправними дії Служби зовнішньої розвідки України, що полягають у неправильному встановленні посади ОСОБА_1 "начальник служби" для військовослужбовців, які не належать до кадрового складу, як такої, з якої він звільнився у запас, що призвело до спотворення змісту довідки про грошове забезпечення за формою додаток 2 до пункту 4 постанови КМУ від 23.02.2022 №144 "Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів" та унеможливило здійснення перерахунку пенсії позивача у законодавчо встановленому розмірі;

- зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України визнати посаду "начальник служби" для військовослужбовців, які належать до кадрового складу, як таку, з якої полковник ОСОБА_1 звільнився у запас дійсно, на підставі чого скласти виправлену довідку про грошове забезпечення позивача за формою додаток 2 до пункту 4 Постанови КМ України від 23.02.2022 №144 "Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів" та направити її на електронну, а також поштову адресу (рекомендованим листом з повідомленням) ОСОБА_1 для самостійної подачі цієї довідки заявником до органу ПФУ з метою перерахунку та виплати його пенсії у законодавчо встановленому розмірі.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо невірного визначення посади позивача, як такої, яка не входить до кадрового складу, під час виготовлення довідки про розмір його грошового забезпечення №806 від 06.09.2022.

Ухвалою від 13.01.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що відповідно до наказу Голови СЗРУ від 31.07.2012 № 506-ОС позивача було зараховано у розпорядження Управління спеціального зв`язку Служби зовнішньої розвідки України за посадою начальника служби. Відповідно до пункту 44 Положення про проходження служби в Службі зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 17.07.2006 №619/2006, чинного на момент звільнення позивача, зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників означає, що вони проходять службу не на військових посадах.

В той же час, посада «начальник служби» станом на день звільнення позивача з військової служби в СЗРУ, дійсно відносилась до посад співробітників кадрового складу. Зазначив, що позивач невірно трактує правові норми, вважаючи, що звільнявся з посади кадрового складу, але це не відповідає фактичним обставинам, адже на момент звільнення ОСОБА_1 перебував у розпорядження начальника управління спеціального зв`язку за посадою начальника служби, тобто не перебував на штатній посаді, не відносився до кадрового складу розвідувального органу.

13.02.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зокрема зазначив, що лише при наявності наказу про призначення позивача на посаду, яка не відноситься до кадрового складу, може застосовуватись коефіцієнт 1.4, разом з тим, оскільки остання штатна посада позивача відносилась до "кадрового складу", то розрахунковий коефіцієнт для цієї посади повинен становити 1.8. Також вказав, що відповідачем не враховано, що зарахування наказом №506-ос позивача у розпорядження також спричинило його звільнення з посади. Саме ця посада стала останньою посадою при звільненні та входила до "кадрового складу", оскільки інших посад впритул до виходу в запас, позивач не обіймав. Зазначив, що саме її врахування при складанні Довідки вимагає ч. 3 п. 3 Постанови КМУ "Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів" від 23.02.2022 № 144.

20.02.2023 позивачем подано додаткові пояснення, в який останній підтримав вимоги даного позову. Додатково зазначив, що протягом трьох місяців перебування у розпорядженні, з 01.08.2012 по 31.10.2012, позивачу виплачувалось грошове забезпечення за посадою "кадрового складу", яку він обіймав до зарахування у розпорядження. Також зазначив, що з грошового атестату вбачається, що по 31.10.2012 (по день звільнення у запас) позивачу виплачувався не тільки оклад за посадою начальника служби, але й відповідна надбавка "за провадження оперативно-розшукової, розвідувальної діяльності чи здійснення контррозвідувальних заходів та інформаційно-аналітичного забезпечення органів державної влади і оперативно-службової діяльності".

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач є пенсіонером Служби зовнішньої розвідки України (далі - СЗРУ) та отримує пенсію, призначену згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Наказом Голови СЗРУ №506-ОС від 31.07.2012 полковника ОСОБА_1 за посадою начальника служби зараховано у розпорядження начальника Управління спеціального зв`язку за пунктом 44 зі збереженням розмірів встановлених додаткових видів грошового забезпечення, увільнивши від раніше займаних посад, з 01.08.2012.

Наказом Голови СЗРУ №784-ОС від 26.10.2012, полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника Управління спеціального зв`язку за посадою начальника служби, звільнено з військової служби за підпунктом "г" пункту 64 в запас Служби безпеки України з право носіння військової форми одягу та виключено його із списків особового складу з 31.10.2012.

23.02.2022 КМ України прийнято постанову про перерахунок пенсійного забезпечення співробітникам розвідувальних органів № 144 "Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів", у якій, в межах повноважень Уряду, передбачених ст. 63 Закону №2262-XII, було встановлено порядок перерахунку пенсій для цієї категорії осіб.

На виконання вимог постанови №144 відповідачем було надано до органу ПФУ довідку від 06.09.2022 №806 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача за формою згідно з додатком 2 до пункту 4 цієї постанови.

При цьому, як зазначає позивач у позовній заяві, зі змісту довідки вбачається, що при обчисленні грошового забезпечення фінансовий підрозділ СЗРУ не правильно встановив дійсну посаду, з якої було звільнено позивача, а відтак застосував оклад за штатною посадою СЗРУ відповідною (прирівняною) до посади, яку позивач ніколи не обіймав та не мав до неї жодного відношення.

Незгода позивача із такими діями відповідача, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-XII).

За частиною вісімнадцятою ст. 43 Закону № 2262-XII, у разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

За частинами другою та третьою ст. 51 Закону № 2262-XII, перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої ст. 63 Закону № 2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

24.10.2020 набрав чинності Закон України від 17.09.2020 № 912-ІХ "Про розвідку" (далі -Закон № 912-ІХ).

За нормами частини третьої ст. 42 Закону №912-ІХ, які набрали чинності 01.01.2021, посадові оклади співробітників розвідувальних органів встановлюються відповідно до розмірів посадових окладів, встановлених Кабінетом Міністрів України для відповідних посад державної служби та посад інших категорій працівників у центральних органах виконавчої влади зі спеціальним статусом, посад військовослужбовців Збройних Сил України із коефіцієнтом:

- для співробітників кадрового складу 1,8;

- для співробітників, які не належать до кадрового складу, 1,4.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 729 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704", яка набрала чинності 17.07.2021 (далі Постанова №729), внесено зміни до Постанови № 704, зокрема пункт 4 доповнено абзацами такого змісту:

«Установити, що посадові оклади військовослужбовців розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової військової служби) встановлюються відповідно до розмірів посадових окладів, установлених цією постановою для відповідних посад військовослужбовців Збройних Сил (додаток 2), із коефіцієнтом:

- для військовослужбовців кадрового складу 1,8;

- для військовослужбовців, які не належать до кадрового складу, 1,4».

Оскільки згідно з вищевказаною Постановою № 729 було збільшено посадові оклади військовослужбовців розвідувальних органів, а також інші складові грошового забезпечення, це є підставою для перерахунку пенсії такої категорії військовослужбовців на підставі статті 63 Закону № 2262-XII.

23.02.2022 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 144 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів» (далі - Постанова № 144), пунктом 1 якої постановлено перерахувати з 1 серпня 2021 р. пенсії, призначені за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), особам із числа військовослужбовців розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової служби) виходячи з визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" розміру грошового забезпечення за відповідними (прирівняними) посадами військовослужбовців з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років - у розмірах, установлених на дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 729 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704" (далі - дата виникнення права на перерахунок пенсії) за відповідною (прирівняною) посадою та відповідним військовим званням; надбавок за почесне звання заслужений/народний, службу в умовах режимних обмежень та спортивні звання, доплат за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук)/доктора наук, вчене звання, інших щомісячних надбавок і доплат, що мають постійний характер і були фактично встановлені особі, - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на дату виникнення права на перерахунок пенсії; надбавки за особливості проходження служби, щомісячної премії, що мають постійний характер, - у середніх розмірах виходячи із фактично виплачених сум за липень 2021 р. починаючи з дати виникнення права на перерахунок пенсії (з розрахунку за місяць) за відповідною посадою (посадами) в тому державному органі, з якого особа звільнилася у зв`язку з виходом на пенсію.

Пунктом 3 Постанови № 144 також постановлено, що під час перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується в розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу в структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вимог постанови №144 відповідачем було надано до органу ПФУ довідку від 06.09.2022 №806 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача за формою згідно з додатком 2 до пункту 4 цієї постанови.

Разом із тим, як зазначає позивач у позовній заяві, при обчисленні грошового забезпечення фінансовий підрозділ СЗРУ не правильно встановив дійсну посаду, з якої було звільнено позивача, а відтак застосував оклад за штатною посадою СЗРУ відповідною (прирівняною) до посади, яку позивач ніколи не обіймав та не мав до неї жодного відношення.

Надаючи оцінку даним твердженням позивача, суд враховує наступне.

Так, як слідує із матеріалів справи, наказом Голови СЗРУ №506-ОС від 31.07.2012 полковника ОСОБА_1 за посадою начальника служби зараховано у розпорядження начальника Управління спеціального зв`язку за пунктом 44 зі збереженням розмірів встановлених додаткових видів грошового забезпечення, увільнивши від раніше займаних посад, з 01.08.2012.

Наказом Голови СЗРУ №784-ОС від 26.10.2012, полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника Управління спеціального зв`язку за посадою начальника служби, звільнено з військової служби за підпунктом "г" пункту 64 в запас Служби безпеки України з право носіння військової форми одягу та виключено його із списків особового складу з 31.10.2012.

Відповідні накази позивачем не оскаржувались.

При цьому, як видно із довідки від 06.09.2022 №806, остання містить інформацію про розмір грошового забезпечення за відповідною (прирівняною) посадою "начальник служби" до посади на день звільнення зі служби "начальника служби у розп. нач. упр. спецзв`язку".

Суд наголошує, що обставини того, що на момент звільнення зі служби позивач перебував у розпорядженні начальника Управління спеціального зв`язку за посадою начальника служби, останнім не заперечується.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вказана у довідці інформації щодо посади позивача на момент звільнення в повній мірі відповідає тій посаді, що вказана у наказі про звільнення позивача №784-ОС від 26.10.2012.

Втім, позивач вказує на те, що при обчисленні розміру його посадового окладу, який вказаний у довідці від 06.09.2022 №806, мав бути врахований коефіцієнт для військовослужбовців кадрового складу, оскільки посада начальника служби відноситься до посад, які входять до кадрового складу.

З приводу цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, пунктом 44 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 17 липня 2006 року № 619/2006 (далі - Положення №619/2006) (чинного на момент звільнення позивача зі служби), зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників означає, що вони проходять військову службу не на військових посадах.

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження відповідних начальників наказами по особовому складу тих начальників, які мають право призначення на ці посади.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, в щорічній основній та встановлених законодавством додаткових відпустках із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні відповідних начальників виключається.

За військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження відповідних начальників, зберігаються всі види матеріального та грошового забезпечення за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Із наведеного вище слідує, що факт зарахування військовослужбовця у розпорядження відповідних начальників свідчить про те, що подальше проходження служби здійснюється відповідним військовослужбовцем не на військовій посаді, однак, із збереженням грошового забезпечення за посадою, яку він обіймав до зарахування у розпорядження.

При цьому, як уже було зазначено судом вище, у відповідності до пункту 3 Постанови № 144, відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу в структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що на момент звільнення позивач був увільнений від займаної ним посади "начальник служби", як посади, яка входила до кадрового складу, та перебував у розпорядженні начальника Управління спеціального зв`язку, що згідно із п. 44 Положення №619/2006 свідчить про те, що позивач проходив службу не на військовій посаді, підстави стверджувати про те, що на момент звільнення позивач обіймав посаду кадрового складу, на переконання суду, відсутні.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в межах розгляду даної справи позивач просить визнати протиправними дії Служби зовнішньої розвідки України, що полягають у неправильному встановленні посади ОСОБА_1 "начальник служби" для військовослужбовців, які не належать до кадрового складу, як такої, з якої він звільнився у запас.

Втім, як уже було зазначено судом вище, на момент звільнення позивач перебував у розпорядженні начальника Управління спеціального зв`язку, що згідно із п. 44 Положення №619/2006 свідчить про те, що позивач проходив службу не на військовій посаді.

Більше того, наказом Голови СЗРУ №506-ОС від 31.07.2012 полковника ОСОБА_1 за посадою начальника служби зараховано у розпорядження начальника Управління спеціального зв`язку за пунктом 44 зі збереженням розмірів встановлених додаткових видів грошового забезпечення, увільнивши від раніше займаних посад, з 01.08.2012.

З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання позивача на грошовий атестат із наявною у ньому надбавкою "за провадження оперативно-розшукової, розвідувальної діяльності чи здійснення контррозвідувальних заходів та інформаційно-аналітичного забезпечення органів державної влади і оперативно-службової діяльності", як на доказ того, що його було звільнення із посади кадрового складу.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що відображена у довідці посада ОСОБА_1 в повній мірі відповідає тій, із якої його було звільнено у запас у відповідності до наказу Голови СЗРУ №784-ОС від 26.10.2012, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог даного позову та, як наслідок, відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Служба зовнішньої розвідки України (вул. Нагірна, 24/1, м. Київ, )

повний текст рішення складено 23.05.2023.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна