Справа № 420/2086/22
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/2086/22
Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Турецької І.О.

при секретарі Цехмейстренко Ю.В.,

за участі представника апелянта Легенченко О.А.

представника відповідача Елісашвілі О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення невиплаченої заробітної плати

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, що полягає у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 05.11.2020 року по 14.09.2021 року та стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 не нараховану та невиплачену заробітну плату з 05.11.2020 року по 14.09.2021 року у розмірі 395045,40 грн.

В обґрунтування позову зазначалось, що з 04.11.2020 по 14.09.2021 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата під час роботи в органах прокуратури та після звільнення розрахунки з ОСОБА_1 , щодо виплати заробітної плати, не проводились, тому такі дії відповідача на думку позивача є протиправними.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у м. Одесі у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що до моменту прийняття рішення про призначення прокурора на посаду, переведення на посаду до іншого органу прокуратури або звільнення з посади прокурора повноваження відповідного прокурора зупиняються із збереженням гарантій матеріального, соціального та побутового забезпечення, передбачених законодавством для прокурорів.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, оскільки позивач з моменту поновлення на роботі був відсутній на роботі в Одеській обласній прокуратурі, де йому визначено тимчасово робоче місце, що ним не спростовується, а тому підстав для нарахування та виплати йому заробітної плати не було.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора України від 21.05.2014 № 818к ОСОБА_1 призначено прокурором Одеської області строком на п`ять років.

У подальшому, наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора України від 15.04.2016 № 69к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Одеської області та з органів прокуратури у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі №815/2052/16 визнано протиправним та скасовано вказаний наказ від 15.04.2016, зобов`язано Офіс Генерального прокурора проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», поновлено на службі в прокуратурі України з 16.04.2016.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2020 рішення від 09.06.2020 скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ від 15.04.2016 №69к, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Одеської області з 15.04.2016.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2020 наказом Генерального прокурора від 04.11.2020 № 428к ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора Одеської області з 15.04.2016 (а.с.82 т.1).

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 41 Закону України «Про прокуратуру» та рішення Конституційного Суду України від 02.04.2008 № 5-рп у справі № 1-25/2008, наказом Генерального прокурора від 04.11.2020 № 430к повноваження ОСОБА_1 на вищевказаній посаді припинено у зв`язку із закінченням строку перебування на адміністративній посаді з 21 травня 2019 року (а.с.83 т.1).

Одночасно, ОСОБА_1 повідомлено про його робоче місце у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, каб. № 210), яке тимчасово визначено йому наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 06.11.2020 № 2472к, з метою дотримання порядку та строків призначення на вакантну посаду прокурора, визначених частиною 5 статті 41 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.84 т.1).

При цьому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2021, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2021, які у свою чергу залишені без змін постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 420/13822/20 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказу Офісу Генерального прокурора від 04.11.2020№ 430к та поновлення на посаді прокурора Одеської області, а також про визнання протиправним та скасування наказу Одеської обласної прокуратури від 06.11.2020 № 2472к та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Отже, судовими рішеннями у справі № 420/13822/20 підтверджено обґрунтованість наказу Одеської обласної прокуратури від 06.11.2020 № 2472к (яким визначено позивачу тимчасово робоче місце).

Пунктом 2 вказаного наказу на виконувача обов`язки начальника відділу кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури покладено обов`язок забезпечення табельного обліку робочого часу ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин, а саме відплатності праці, який отримав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Згідно ст.1 Конвенції про захист заробітної плати №95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30.06.1961, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Із наведених норм, що регулюють визначення заробітної плати слідує, що остання нараховується працівникові виключно за виконану ним роботу.

Однак, колегією суддів встановлено, що з часу поновлення на посаді в прокуратурі Одеської області ОСОБА_1 не з`являвся на роботі в Одеській обласній прокуратурі, де було визначено тимчасово робоче місце, про що складені відповідні акти про його відсутність на роботі та здійснювалося відповідне табулювання.

Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики.

Відповідно до п. 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 (із подальшими змінами), порушення службової дисципліни є неприпустимим для 2 прокурора і тягне за собою у відповідних випадках передбачену законом відповідальність.

Згідно з Нормами професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною Асоціацією прокурорів 23.04.1999, прокурори зобов`язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, правилами та етикою їх професії, в будь-який час дотримуватись найбільш високих норм чесності.

До правил професії прокурора, про які йдеться у Нормах професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, відносяться також правила внутрішнього службового розпорядку, яких мають дотримуватись прокурори згідно з національним законодавством.

Розділом ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Одеської обласної прокуратури та окружних прокуратур Одеської області, затвердженими наказом керівника обласної прокуратури від 29.04.2021 № 119 встановлено наступний режим роботи в органах прокуратури Одеської області: - початок роботи з 8 години упродовж робочого тижня, - перерва на обід з 12 години до 12 години 45 хвилин, - кінець робочого дня в понеділок, вівторок, середу та четвер - о 17 годині 15 хвилин, у п`ятницю - о 15 годині 45 хвилин.

Аналогічний режим роботи було встановлено наказом виконувача обов`язків прокурора Одеської області від 09.07.2020 № 113 «Про зміну режиму роботи на період дії карантину» та розділом ІІ Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Одеської обласної прокуратури та місцевих (окружних) прокуратур, введеними в дію наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 03.12.2020 № 228.

Перебування прокурорів у робочий час за межами приміщення прокуратури із службових питань повинно бути з відома безпосереднього керівника.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказані вимоги Правил внутрішнього службового розпорядку щодо режиму роботи не дотримано та з моменту поновлення на роботі позивач був відсутній на роботі в Одеській обласній прокуратурі.

При цьому колегією суддів встановлено, що зазначені порушення стали підставою для звернення Одеською обласною прокуратурою з дисциплінарною скаргою (від 16.06.2021 №07/1116вих-21) до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів.

Рішенням Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 30.08.2021 № 172дп-21 прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та на нього накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. Вказане рішення Кадрової комісії є чинним.

Судом встановлено, що у ході перевірки обставин, зазначених в дисциплінарній скарзі обласної прокуратури, Кадровою комісією, зокрема, підтверджено факт постійного грубого порушення правил внутрішнього службового розпорядку прокурором ОСОБА_1 шляхом вчинення систематичних прогулів з 06.11.2020 до моменту прийняття рішення Кадровою комісією.

Відповідно Кадрова комісія дійшла висновку, що прокурор ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 5, 7 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон), та накладенню дисциплінарного стягнення за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та порушення правил внутрішнього службового розпорядку.

Згідно з пунктом 4 частини 1, частиною 2 статті 9 Закону Генеральним прокурором у встановленому порядку на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора 14.09.2021 видано наказ № 10дк про застосування до прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

На підставі вказаного рішення Кадрової комісії наказом Генерального прокурора від 14.09.2021 № 10дк прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, порушення правил внутрішнього службового розпорядку (пункти 5, 7 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем жодним чином не спростовано той факт, що протягом 05.11.2020 по 14.09.2021 він на робочому місці не з`являвся, до виконання своїх службових обов`язків не приступав.

Таким чином, відмовляючи у задоволені вимог повивача, судом першої інстанції було вірно враховано висновки, викладені у рішенні Одеського окружного суду від 09.11.2022 у справі № 420/20802/21, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу Офісу Генерального прокурора від 14.09.2021 №10дк та поновлення в Одеській обласні прокуратурі на посаді рівнозначній посаді прокурора Одеської області.

Отже, за таких обставин, враховуючи відсутність факту виконання роботи ОСОБА_1 в Одеській обласній прокуратурі у період з 05.11.2020 по 14.09.2021 та враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №420/13822/20, а саме що Одеською обласною прокуратурою в повному обсязі забезпечено гарантії позивача на працю та вільний вибір роботи у межах встановленого Законом № 1697-VII особливого порядку призначення прокурорів на посаду, після їх звільнення з адміністративної посади в порядку, визначеному статтею 41 вказаного Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності протиправної бездіяльності Одеської обласної прокуратури у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за цей період.

Також, позовна вимога про стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 не нараховану та невиплачену заробітну плату з 05.11.2020 року по 14.09.2021 року у розмірі 395045,40 грн. є похідною вимогою, а тому також задоволенню не підлягає.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 24.05.2023 року

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька