Справа № 260/1088/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 травня 2023 рокум. Ужгород№ 260/1088/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник позивача - Талапа Я.В.;

представник відповідача 1 - Ващук А.С.;

представник відповідача 2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, а саме:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у вінницькій області №29 від 04.01.2023 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи: 1973-1974 рр. - 1 рік і 1 місяць 7 днів на підставі архівної довідки №158/06-08 від 20.10.2022 року; 1979-1980 рр. - 1 рік 12 днів, який слід зарахувати на підставі архівної довідки №158/06-08 від 20.10.2022 року; з 03.10.1984 по 29.02.2000 рр. - 15 років 4 місяці 27 днів, які слід зарахувати на підставі трудової книжки НОМЕР_1 та відомостей архівної довідки №158/06-08 від 20.10.2022 року; з 01.01.2000 року по 31.10.2004 року - 4 роки 7 місяців 15 днів - на підставі трудової книжки НОМЕР_1 ;

встановити загальний страховий стаж при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 - 31 рік 4 місяці 24 дні;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.01.2023 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, за наслідками розгляду заяви позивача від 21.12.2022 року Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Вінницькій області прийнято рішення №29 від 01.04.2023 року про відмову у в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу, так як такий складає 23 роки 2 місяці 27 днів, з необхідних 29 років. Вважає вказане рішення протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, так як відповідач 2 не взяв до уваги всі докази, що підтверджують необхідний стаж його роботи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

15.03.2023 року відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову вказує на те, що за результатами розгляду документів рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області №29 від 04.01.2023 року відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж роботи становить 23 роки 2 місяці 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. За матеріалами відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 до стажу роботи не зараховані періоди роботи згідно довідки №158/06-8 від 20.20.2022 року - 1973-1974 роки, оскільки та той час заявник не досяг відповідного віку, з якого виникає право на пенсію.

16.03.2023 року відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову вказує на те, що:

період роботи з 1973 по 1974 роки - за зазначений період Позивачем надано архівну довідку №158/06-8 від 20.10.2022 про роботу у колгоспі КГСП «Світанок». Проте згідно із Законом України №2418-ХІІ від 05.06.1992 визначено, що вік, з якого допускається прийняття на роботу - 16 років. В той же час, Позивачеві у 1974 році виповнилося 12 років. У зв`язку з цим, зарахувати наведений період роботи немає правових підстав;

період роботи з 1979 по 1980 роки - за вказаний період надано архівну довідку №158/06-8 від 20.10.2022 про роботу у колгоспі КГСП «Світанок». Законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058, а саме ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), визначено періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу. Зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. Тобто, якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з поважних причин, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих трудоднів ділиться на 25,4. Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі первинних документів. Відповідно, зазначений період стажу зараховано до стажу для призначення пенсії відповідно до відпрацьованих трудоднів.

період з 03.10.1984 по 29.02.2000 - звертаємо увагу Суду на тому, що це також період роботи у колгоспі, а отже, він зараховується на підставі відпрацьованих трудоднів. У разі, якщо трудова книжка не містить інформацію про відпрацьовані трудодні (а у Позивача трудова книжка не містить інформації про відпрацьовані трудодні) необхідним є надання уточнюючих довідок на підставі первинних документів. У такому разі, зарахування наведеного періоду стажу повинне здійснюватися відповідно до архівної довідки №158/06-8 від 20.10.2022 про роботу у колгоспі КГСП «Світанок», з якої вбачається, що за період 1984 року у Позивача взагалі відсутні будь-які відпрацьовані трудодні у колгоспі КГСП «Світанок». Також відсутні будь-які трудодні за період роботи з 1998 по 2000 роки. Відтак, зазначений період роботи зарахований відповідно до фактично відпрацьованих трудоднів;

період роботи з 01.01.2000 по 31.10.2004 - зарахований Позивачеві для призначення пенсії відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд позов задоволити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову, з мотивів викладених у письмовому відзиві.

Представник відповідача 2, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі його участі. Із поданої заяви вбачається, що такий просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши думку представників, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.12.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності зазначена заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про що ним прийнято рішення про відмову у призначені пенсії №29 від 04.01.2023 року, яке стало предметом розгляду даної адміністративної справи (а.с. 22).

Як вбачається із оскаржуваного рішення страховий стаж позивача становить 23 роки 2 місяці 27 днів.

Разом з тим, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи згідно довідки №158-06-8 від 20.10.2022 року, а саме 1973-1974 роки, оскільки заявнику було 12 років та рекомендовано при наступному зверненні надати довідку про реорганізацію та зазначити інформацію про членство в колгоспі.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV стало відсутність необхідного страхового стажу.

Із оскаржуваного рішення від 04.01.2023 року вбачається, що страховий стаж особи становить 23 роки 2 місяці 27 днів.

Позивач ставить під сумнів правомірність дій Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області щодо зарахування до страхового стажу окремих періодів та у позовній заяві вказує, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 1973-1974 рр, з 01.07.1979 по 05.05.1981 - лише частково в сукупності 8 місяців 21 день; не взято до уваги те, що за записами трудової книжки та відповідного протоколу №9 від 03.101984 позивача прийнято на роботу шофером легкового автомобіля, а відповідач обрахував лише стаж з 01.07.1985 року; розрахунком за періоди з 01.07.1985 року по 31.12.1997 роки є некоректним та суперечить відомостям трудової книжки; період роботи з 01.01.2000 по 31.10.2004 року розрахований без взяття до уваги відомостей трудової книжки позивача.

Однак, як видно з матеріалів справи, зокрема з довідки форми "РС - право", періоди роботи з 01.07.1979 року по 05.05.1981 зараховані Пенсійний органом до страхового стажу позивача (а.с. 23).

Тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати період роботи з 1979 по 1980 року до страхового стажу задоволенню не підлягають, адже право позивача у цій частині не є порушеним.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наведене узгоджується також із положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р. (далі - Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. (далі - Порядок № 637).

Згідно п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із цього слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

Як вбачається із копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 в спірний період з 03.10.1984 року по 29.02.2000 рок ОСОБА_1 працював КСГП "Світанок" та в період з 01.03.2000 року по 15.10.2004 року (а.с. 17), отже вказаний весь період роботи позивача повинен бути зарахований до страхового стажу відповідно до записів трудової книжки.

Враховуючи, що вказаний період роботи позивача відповідачем 2 був зарахований до страхового стажу частково, то оскаржуване рішення від 04.01.2023 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, для підтвердження страхового стажу позивачем також додано архівну довідку №158/06-08 від 20.10.2022 року.

Із вказаної довідки вбачається, що згідно документів архівного фонду №41 СФГ "Колос" ОСОБА_1 , 1962 року народження у колгоспі КСГП "Світанок" мав вироблено трудоднів за спірний період: 1973 рік: 137 людиноднів, встановлений мінімум - 160; 1974 рік: 46 людиноднів, встановлений мінімум -0; 1979 рік: 86 людиноднів, встановлений мінімум - 120; 1980 рік: 48 людиноднів, встановлений мінімум -0; 1985 рік: 115 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1986 рік: 245 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1987 рік: 275 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1988 рік: 291 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1989 рік: 312 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1990 рік: 285 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1991 рік: 265 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1992 рік: 222 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1993 рік: 128 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1994 рік: 138 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1995 рік: 257 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1996 рік: 149 людиноднів, встановлений мінімум - 200; 1997 рік: 37 людиноднів, встановлений мінімум - 200 (а.с. 24).

Відповідно до Типового уставу колгоспу, затвердженого постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР від 28.11.1969 № 910, членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 16-річного віку. У деяких випадках членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 14-річного віку.

Працюючими в колгоспі вважалися неповнолітні діти, котрі особисто перебували в трудових відносинах з колгоспом, а не епізодично допомагали батькам. Такі особи мали бути зараховані до членів колгоспу з виконанням постійних обов`язків або отримували наряди на виконання певної роботи, їм особисто нараховувалися трудодні (вихододні). Період роботи в колгоспі малолітнім та неповнолітнім дітям, членство в колгоспі яких не підтверджено, зараховується до стажу роботи тільки за умови підтвердження цього факту архівними документами. Будь-яких архівних документів на підтвердження своєї роботи у колгоспі в період з 1956 по 1965 роки позивачем до заяви, направленої до Пенсійного фонду долучено не було та матеріали пенсійної справи таких даних не містять.

Згідно зі статтею 188 Кодексу законів про працю Української РСР від10.12.1971№322-VIII (у редакції станом на день набрання ним чинності з 01.06.1972) не допускається прийняття на роботу осіб молодше шістнадцяти років. У виняткових випадках, за погодженням з фабричним, заводським, місцевим комітетом професійної спілки, можуть прийматись на роботу особи, які досягли п`ятнадцяти років.

Пунктом 1 статті 15 Закону СРСР від 15.07.1964 «Про пенсії і допомогу членам колгоспів» передбачалось зарахування до стажу роботи при призначенні пенсій роботи в якості члена колгоспу.

Також підпунктами «а», «б», «в» пункту 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, було передбачено, що крім роботи у якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховувався також: а) будь-яка робота, на якій працівник, не будучи робітником або службовцем, підлягав державному соціальному страхуванню; б) робота в якості голови або заступника голови колгоспу, якщо цей працівник був направлений (рекомендований) з числа робітників і службовців в колгосп відповідно до рішень радянських чи партійних органів; в) робота члена колгоспу в машинно-тракторній або спеціалізованій (лугомеліоративній, лісозахисній тощо) станції в якості механізатора за час до встановлення штатних посад механізаторів, якщо згодом колгоспник був зарахований до штату машинно-тракторної або спеціалізованої станції. При цьому робочим, які зараховані в штат в якості постійних робочих, а до цього працювали в машинно-тракторній або спеціалізованій станції також на постійній роботі, ця робота зараховується до стажу з включенням міжсезонних перерв.

Відповідно до Типового уставу колгоспу, прийнятого Третім Всерадянським з`їздом колгоспників і затвердженим постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР від 28.11.1969 №910 членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 16-річного віку та виявили бажання своєю працею приймати участь у громадському господарстві колгоспу.

У спірний період 1973-1974 роки ОСОБА_1 було від 11 до 12 років.

Таким чином, у спірний період позивач, на переконання суду, не міг бути прийнятий у члени колгоспу, а отже вимоги про зарахування вказаного періоду до страхового стажу є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача про встановлення загального страхового стажу при призначенні пенсії позивача - 31 рік 4 місяці 24 дні та призначити пенсію за віком з 04.01.2023 року, то суд виходить з того, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, і за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, вимоги позивача в зазначеній частині суд залишає без задоволення.

Водночас суд, з метою ефективного поновлення прав позивача, вважає за необхідне, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача від 29.10.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду та зарахованого періоду роботи з 03.10.1984 року по 29.02.2000 рік та з 01.03.2000 по 15.10.2004 року в страховий стаж.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256, 371, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області №729 від 04.01.2023 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) весь період роботи з 03.10.1984 року по 29.02.2000 року у КСГТ "Світанок" та період роботи з 01.03.2000 по 15.10.2004 року у ЗОШ І-ІІ ст. с. Тишів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про призначення пенсії від 29.12.2022 року, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.05.2023 року, після закінчення суддею навчання у Національній школі суддів України.

СуддяС.А. Гебеш