Справа № 813/7982/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року

справа №813/7982/14

провадження № П/380/701/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Горонна О.З.,

за участі:

представника позивача Василик Ю.М.,

представника відповідача Цинайко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України, Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі №813/7982/14, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021, задоволено частково позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1498к; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області; зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.10.2014 року по 17.06.2021 року; в решті позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян,прокуратури Львівської області та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.12.2022 касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено, касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури задоволено частково, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 в частини зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.10.2014 по 17.06.2021 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Львівського окружного адміністративного суду. В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 залишено без змін.

11.01.2023 справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 13.01.2023 справу № 813/7982/14 прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання на 14.02.2023.

02.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника Офісу Генерального прокурора. У поясненнях представник зазначає, що позивача наказом Генерального прокурора України від 23.10.2014 № 1498к звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області з 24.10.2014, заробітну плату, що передувала звільненню, він отримував у серпні-вересні 2014 року, а отже суд, у разі ухвалення рішення на користь позивача, для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен застосовувати розмір середньоденної заробітної плати 551,77 грн. та розмір середньомісячної заробітної плати 11587,17 грн. відповідно до довідки Львівської обласної прокуратури від 18.01.2023 № 21-6вих-23. Щодо вимоги позивача про стягнення саме з Офісу Генерального прокурора на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повідомляє, що оплата праці ОСОБА_1 здійснювалася прокуратурою Львівської області, а отже стягувати середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , можливо з Львівської обласної прокуратури (прокуратури Львівської області), яка у даному випадку є належним відповідачем у справі та яка проводить нарахування і виплату заробітної плати прокурорам, працюючим в Львівській обласній прокуратурі.

06.02.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 жовтня 2014 року по 17 червня 2021 року включно в сумі 3 548 188,09 грн. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначає, що позивач обіймав відповідну посаду у прокуратурі Львівської області, де перебував у штаті й отримував заробітну плату, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути покладено саме на роботодавця, яким на даний час є Львівська обласна прокуратура як правонаступник прокуратури Львівської області. Середній заробіток за час вимушеного прогулу необхідно обчислювати із врахуванням підвищених тарифних ставок і посадових окладів шляхом коригування на коефіцієнт їх підвищення на час дії пункту 10 Порядку №100. Вказує, що у довідці Львівської обласної прокуратури від 31 січня 2022 року № 21-77вих-22, яка видана позивачу, наведено розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати, який здійснено виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню 23 жовтня 2014 року із вказаної вище посади. Згідно з цією довідкою середньоденна та середньомісячна заробітна плата становить, відповідно, 551,77 грн. й 11 587,17 грн. З листа Львівської обласної прокуратури від 2 лютого 2022 року №21- 40вих-22 вбачається, що розмір посадового окладу начальника відділу в період незаконного звільнення становив: з 01.11.2014 по 30.11.2015 - 2 599,00 грн.; з 01.12.2015 по 05.09.2017 - 3 148,00 грн.; з 06.9.2017 по 10.09.2020 - 7 750,00 грн.; з 11.09.2020 по 31.12.2020-45 403,00 грн.; 3 01.01.2021 по 31.12.2021 -46 848,00 грн. Згідно з висновком експерта №36 від 12 січня 2023 року, який складено врахуванням вищезазначених довідок, розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по 17 червня 2021 року, розрахований із застосуванням вимог Порядку №100 від 8 лютого 1995 року, за період з 24 жовтня 2014 року по 11 грудня 2020 року, в редакції чинній до 12 грудня 2020 року, та за період з 12 грудня 2020 року по 17 червня 2021 року, в редакції чинній після 12 грудня 2020 року, становить 3 548 188,09 грн. Тому, на думку представника позивача, з відповідача, а саме, Львівської обласної прокуратури, на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 жовтня 2014 року по 17 червня 2021 року включно в сумі 3 548 188,09 грн., з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

14.02.2023 підготовче засідання відкладено на 28.02.2023 у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території України через загрозу ракетного удару.

14.02.2023 до суду від представника Львівської обласної прокуратури надійшло заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, у якому зазначає, що уточнені позовні вимоги не відповідають вимогам чинного законодавства та не підлягають до задоволення. Вказує, що у період вимушеного прогулу з 24.10.2014 по 17.06.2021 належить до обрахунку 1663 робочих днів. Сума середньоденної заробітної плати складає 551,77 грн. (11035,33 грн. : 20 робочих днів). Сума середньої заробітної плати складає 11587,17 грн. (551,77 грн. х 21 середня планова кількість робочих днів за серпень-вересень 2014). Попередній розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 24.10.2014 по 17.06.2021, проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 та довідки Львівської обласної прокуратури від 18.01.2023 №21- 6вих-23 та складає: з 24.10.2014 по 30.11.2015 - 276*551,77 = 152288,52 грн.; з 01.12.2015 по 05.09.2017 - 441*668,19 = 294671,79 грн.; з 06.09.2017 по 17.06.2021 - 946*1645,08 = 1556245,68 грн., всього: 2003205,99 грн. При цьому коефіцієнт підвищення посадового окладу за посадою начальника відділу за період: з 24.10.2014 по 30.11.2015 - складає 1,211, відповідно середньоденна заробітна плата 668,19 грн. (551,77*1,211); з 01.12.2015 по 05.09.2017 - складає 2,462, відповідно середньоденна заробітна плата 1645,08грн (668,19*2,462). Щодо розрахунку суми за вимушений прогул з 11.09.2020 по 17.06.2020 відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та щодо застосування коефіцієнту коригування тарифних ставок і посадових окладів, зазначає, що дія статті 81 Закону України «Про прокуратуру» в частині визначення розміру посадового окладу з розрахунку до прожиткового мінімуму та застосування коефіцієнтів поширювалася б на ОСОБА_1 виключно за наявності трьох обов`язкових складових, а саме: перебування у трудових відносинах з Львівською обласною прокуратурою, успішне проходження ним атестації та переведення до обласної прокуратури, що у даному випадку не відбулося. Водночас, Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» не визнано неконституційними, вказані норми є чинними, а отже оплата праці прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих і військових прокуратур продовжує здійснюватися відповідно до Постанови № 505. Наголошує, що прийняття окремої постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» передбачало розмежування оплати праці саме для тих прокурорів, які успішно пройшли атестацію та можуть бути переведені на посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур або які взяли участь у відкритому конкурсі на вакантні посади в Офісі Генерального прокурора, обласні чи окружні прокуратури, про що вказано у пояснювальній записці до цієї постанови. Також представник вважає, що експертом при проведенні експертизи та при нарахуванні ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11.09.2020 по 31.12.2021, не враховано вимоги ст. 81 Закону України, п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України № 113-ІХ, оскільки останній не пройшов атестацію відповідного вимог Закону та не був переведений у Львівську обласну прокуратуру, а тому середній заробіток йому не може нараховуватись відповідно до діючих для атестованих працівників окладів. З приводу відповіді Львівської обласної прокуратури від 02.02.2023 № 21-40вих-22 на звернення ОСОБА_1 щодо розміру посадового окладу начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням свободи громадян прокуратури Львівської області за період з 01.11.2014 по 31.12.2022, необхідно зазначити, що вона носить інформаційний характер. Відповідь на звернення ОСОБА_1 надано обласною прокуратурою, виходячи з його запиту. Проте, суми зазначені у відповіді, на думку представника, неправомірно використані експертом при проведенні експертизи та позивачем при уточненні позовних вимог, оскільки не враховано те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен вираховуватись, виходячи з довідки про розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати від 18.01.2023 № 21-6вих-23, які обраховані виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню 23.10.2014, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

22.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника Офісу Генерального прокурора на заяву про уточнення позовних вимог, у яких вказує про відсутність підстав для задоволення такої заяви позивача. Представник вважає, що на момент ухвалення Львівським окружним адміністративним судом рішення від 17.06.2021 у справі № 813/7982/14 пункт 10 Порядку № 100 втратив чинність, а Постанова № 1155 та стаття 81 Закону № 1697-VII визначають розмір заробітної плати прокурорів обласних прокуратур виключно у випадках успішного проходження ними атестації, яку ОСОБА_1 не проходив, слідує, що ОСОБА_1 у заяві про уточнення позовних вимог допустив хибне тлумачення норм матеріального права в частині наявності правових підстав для здійснення собі розрахунку середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів прокурорів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155, пунктом 10 Порядку № 100 та статтею 81 Закону № 1697-VII. Ураховуючи, що ОСОБА_1 з 24.10.2014 по 21.04.2022 включно не перебував у трудових відносинах з Львівською обласною прокуратурою, атестацію не проходив, заробітну плату, що передувала звільненню, отримував у серпні-вересні 2014 року, а отже для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу суду слід застосовувати розмір середньоденної заробітної плати 551,77 грн. відповідно до довідки Львівської обласної прокуратури від 31.01.2022 № 21-77вих-22, копія якої долучена ОСОБА_1 до заяви про уточнення позовних вимог. На думку представника, загальна кількість робочих днів у період з 24.10.2014 по 17.06.2021 становить 1663 робочі дні, а сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу позивача становить 917593,51 грн. (551,77 грн. х 1663 робочі дні).

28.02.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 15.03.2023.

03.03.2023 до суду від представника Львівської обласної прокуратури надійшли додаткові пояснення у справі. Згідно пояснень, сума, заявлена в заяві про уточнення позовних вимог, взята позивачем із висновку експерта № 36 від 12.01.2023. На думку представника, зазначені позовні вимоги не відповідають вимогам чинного законодавства та не підлягають до задоволення. Вказує, що у період вимушеного прогулу з 24.10.2014 по 17.06.2021 належить до обрахунку 1663 робочих днів: з 24.10.2014 по 30.11.2015 - 276 днів; з 01.12.2015 по 05.09.2017 - 441 дні; з 06.09.2017 по 10.09.2020 - 754 дні; з 11.09.2020 по 11.12.2020 - 65 днів; з 12.12.2020 по 31.12.2020 - 13 днів; з 01.01.2021 по 17.06.2021-114 днів. Зазначає, що Львівською обласною прокуратурою надано позивачу довідку про розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати від 18.01.2023 № 21-6вих-23, які обраховані виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню 23.10.2014, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Сума середньоденної заробітної плати складає 551,77 грн. (11035,33 грн. : 20 робочих днів). Сума середньої заробітної плати складає 11587,17 грн. (551,77 грн. х 21 середня планова кількість робочих днів за серпень-вересень 2014). Пунктом 10 розділу IV Постанови 100 (втратив чинність на підставі Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1213) визначено, що у випадках підвищення посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Відтак, коефіцієнт підвищення посадового окладу за посадою начальника відділу за період: з 24.10.2014 по 30.11.2015 - складає 1,211, відповідно середньоденна заробітна плата - 668,19грн (551,77*1,211); з 01.12.2015 по 05.09.2017 - складає 2,462, відповідно середньоденна заробітна плата - 1645,08грн (668,19*2,462). Щодо нарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11.09.2020 по 17.06.2021, представник заначив наступне. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області з 24.10.2014. Частиною 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1992 №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження заробітної плати обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505. Великою палатою Конституційного Суду України 26.03.2020 прийнято рішення №6-р/2020 щодо невідповідності Конституції України (неконституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України. Визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказане положення втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Отже, оплата праці прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних і окружних прокуратур регулюється нормами статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з дня ухвалення Рішення № 6-р/2020. Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування органів прокуратури України. Законом № 113-IX частини третю та четверту статті 81 Закону №1697- VII викладено у такій редакції: «Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора обласної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3». При цьому згідно з абзацом 3 пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-ІХ за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до Постанови № 505. Вказана позиція підтверджується висновком Верховного Суду, висловленого у постанові від 21.07.2022 у справі № 280/1992/21. Отже, на думку представника, попередній розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 24.10.2014 по 17.06.2021, проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 та довідки Львівської обласної прокуратури від 18.01.2023 №21-6вих-23 та складає: з 24.10.2014 по 30.11.2015 - 276*551,77 = 152288,52 грн.; з 01.12.2015 по 05.09.2017 - 441*668,19= 294671,79 грн.; з 06.09.2017 по 17.06.2021 - 946*1645,08=1556245,68 грн., всього: 2 003 205,99 грн. Посилання позивача і його представника у розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу на лист Львівської обласної прокуратури від 02.02.2022, на думку представника, є невірним і необґрунтованим, оскільки, цим листом заступником керівника Львівської обласної прокуратури Друзюком М.В. надано відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 щодо інформації про розмір посадового окладу начальника нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян з 01.11.2014 по21.12.2022. Цей лист не є довідкою відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 та не може бути використаний для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З огляду на викладене представник вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 3 548 188,09 грн.

15.03.2023 судове засідання відкладено на 22.03.2023 у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території України через загрозу ракетного удару.

22.03.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 29.03.2023 перед дослідженням доказів.

29.03.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 11.04.2023.

11.04.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 25.04.2023 для подання додаткових доказів.

21.04.2023 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення позовних вимог в частині обрахування розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно додаткових пояснень, представник вважає, що відповідач дає довільне трактування абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ, зазначаючи, що «....за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до Постанови №505». Крім цього, відповідач зазначає, що на ОСОБА_1 не розповсюджується дія ст.81 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІ в частині визначення розміру посадового окладу з розрахунку до прожиткового мінімуму, оскільки він не перебував у трудових відносинах з Львівською обласною прокуратурою, не проходив атестацію та не переводився до обласної прокуратури. Представник позивача вважає таку позицію хибною та вказує, що положення цього Закону №113-ІХ загалом не розповсюджувалося на ОСОБА_1 . Вказує, що постановою Кабінету Міністрів від 11 грудня 2019 року № 1155 прийнятою на реалізацію Закону №113-ІХ затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур згідно з додатками 1- 3. При цьому, відповідно до п. 6 «Установити, що для прокурорів, умови оплати праці яких затверджені цією постановою, не застосовуються умови оплати праці працівників органів прокуратури, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (.. а не Законом № 113-ІХ, як це стверджує відповідач). Однак, уже 26 березня 2020 року Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2020 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). У зв`язку з цим постановою Кабінетом Міністрів України від 2 червня 2021 року №555 зазначено про втрату чинності постанови КМУ № 1155 від 11 грудня 2019 року. Таким чином, на думку представника, в цілому жодною постановою Кабінету Міністрів України, у тому числі №505, не можуть бути визначені порядок та розмір обчислення заробітної плати прокурору. Звертає увагу, що у грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та вирішив таке: визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697- VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на наведене, вважає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 повинен обчислюватися з урахуванням розміру посадового окладу начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням свободи громадян прокуратури Львівської області, за період з 24 жовтня 2014 року по 17 червня 2021 року, із врахуванням підвищених тарифних ставок і посадових окладів відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII шляхом коригування на коефіцієнт їх підвищення на час дії пункту 10 Порядку №100, тобто до 13 грудня 2020 року.

25.04.2023 відкладено розгляд справи до на 09.05.2023 перед судовими дебатами.

09.05.2023 відкладено розгляд справи на 17.05.2023 для з`ясування обставин справи, оскільки, після повернення судді з нарадчої кімнати, сторони не з`явились.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про прокуратуру», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (у редакції Закону №113) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 9 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Згідно з пунктом 2 Порядку №100 (зі змінами та доповненнями, діючими на момент виникнення правовідносин) у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Пунктом 5 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

За правилами пункту 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). У разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо таке коригування середньої заробітної плати не провадиться. Працівникам бюджетних установ і організацій, яким відповідно до законів України щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати, можуть провадитися, якщо не передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов`язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок.

З конструкції цієї норми суд висновує, що коефіцієнт підвищення визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), встановленого працівнику після підвищення, на тарифну ставку (посадовий оклад), що була встановлена до підвищення.

Суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах досліджував питання застосування пункту 10 Порядку № 100 при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі № 813/5855/15, від 03.10.2019 у справі № 804/8042/17, від 15.04.2020 у справі № 826/15725/17, від 15.10.2020 у справі № 826/17601/14, від 11.02.2021 у справі № 814/197/15, від 25.02.2021 у справі № 816/4583/14, від 30.11.2021 у справі № 826/17867/14, 02.02.2023 у справі № 826/17491/14 тощо.

Також, відповідно до висновку про застосування норм права, наведеного у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 572/2429/15-ц, тлумачення частини другої статті 235 КЗпП України, пункту 10 Порядку № 100, свідчить, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. До того ж, якщо за період від часу звільнення працівника до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу заробітна плата працівника підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

В контексті цього питання варто зазначити, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100» від 09.12.2020 № 1213 (яка набрала чинності з 12.12.2020) положення пункту 10 Порядку № 100 було виключено.

Проте позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Варто звернути увагу, в контексті означеного питання, на роз`яснення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України щодо порядку обчислення середньої заробітної плати у зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100».

Так, відповідно до цих роз`яснень якщо дата початку події, з якою пов`язаний розрахунок середньої заробітної плати, відбулася до 11.12.2020 (включно), то застосовуються положення Постанови № 100 без змін, внесених Постановою № 1213. Якщо дата початку події, з якою пов`язаний розрахунок середньої заробітної плати, з 12.12.2020 і пізніше, то необхідно застосовувати положення Постанови № 100 з урахуванням змін, внесених Постановою № 1213.

Аналогічна правова позиція також була викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 826/17708/14.

Суд зазначає, що позивач у листопаді 2014 року звернувся з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до суду, змін же Постанова № 100 зазнала в аспекті виключення пункту 10 у грудні 2020 року, тому за весь період до внесення таких змін у Постанову № 100, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення про можливість застосування коефіцієнту підвищення тарифних ставок і посадових окладів при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача.

Частиною першою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII закріплено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VII1 внесено зміни до пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1697-VII та встановлено, що стаття 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевою бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На цей час діяла постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 №505 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» від 30.08.2017 №657).

25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-ІХ, яким запроваджено реформування системи органів прокуратури (далі - Закон №113-ІХ).

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ передбачено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури. Дія цього пункту не поширюється на випадок, передбачений підпунктом 4 пункту 21 цього розділу.

Пунктом 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ передбачено, що «…положення щодо проходження атестації, передбаченої цим розділом, поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, які:

1) на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах;

2) на день набрання чинності цим Законом займали посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, але з поважних причин, до яких належать тимчасова непрацездатність, відпустка по догляду за дитиною, відрядження для участі в роботі інших органів на постійній основі тощо, не проходили атестацію;

3) звільнені з органів прокуратури у зв`язку з настанням підстав, передбачених підпунктами 1 і 2 пункту 19 цього розділу, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах;

4) звільнені до набрання чинності цим Законом з органів прокуратури, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.

Прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 цього пункту, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації. Проходження атестації особами, зазначеними в підпункті 3 цього пункту, розпочинається з етапу, на якому було прийнято рішення про неуспішне її проходження».

З метою реалізації норм Закону №113-ІХ, Кабінетом Міністрів України 11.12.2019 прийнято постанову №1155 «Про умови оплати праці прокурорів», якою затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур.

При цьому пунктом 6 вказаної постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що для прокурорів, умови оплати праці яких затверджені цією постановою, не застосовуються умови оплати праці працівників органів прокуратури, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018 (2840/18) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2021 №555 визнано такою, що втратила чинність, постанова Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивача було звільнено із займаної посади наказом Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1498к, тобто до набрання чинності Законом №113-ІХ (25 вересня 2019 року). Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді набрало законної сили 25.11.2021 року, тобто після набрання чинності Законом №113-ІХ.

З огляду на викладене суд висновує, що, положення пункту 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ на позивача не розповсюджуються.

Таким чином, під час визначення середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, необхідно застосовувати приписи ст. 81 Закону №1697-VII із врахуванням норм Порядку №100.

Згідно матеріалів справи, час вимушеного прогулу позивача - з 24.10.2014 року по 17.06.2021 року, що сторонами не заперечується.

Відповідно до виданої позивачу довідки Львівської обласної прокуратури від 31.01.2022 року №21-77вих22, середньомісячна заробітна плата позивача становить 11587,17 грн., середньоденна 551,77 грн., що сторонами не заперечується.

Листом Львівської обласної прокуратури від 02.02.2023 №21-40вих22 позивача повідомлено про те, що розмір посадового окладу начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Львівської області за період з 01.11.2014 по 31.12.2022 становить: з 01.11.2014 по 30.11.2015 2599,00 грн.; з 01.12.2015 по 05.09.2017 3148,00 грн.; з 06.09.2017 по 10.09.2020 7750,00 грн.; з 11.09.2020 по 31.12.2020 45403,00 грн.; з 01.01.2021 по 31.12.2021 46848,00 грн.; з 01.01.2022 по 31.12.2022 58560,00 грн.

Разом з тим, на вимогу суду прокуратурою надано листа від 14.04.2023 №21-52вн-23, відповідно до якого згідно штатного розпису апарату Львівської обласної прокуратури на 11.09.2020 посадовий оклад начальника відділу за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації становить 46160,00 грн. Таким чином, для розрахунку середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, суд бере до уваги останню інформацію, надану на вимогу суду.

Враховуючи вищенаведене, коефіцієнт підвищення посадового окладу позивача за посадою начальника відділу, з врахуванням п.10 Порядку №100:

- за період з 24.10.2014 по 30.11.2015 складає 1,211, відповідно середньоденна заробітна плата 668,19 грн. (551,77 х 1,211);

- за період з 01.12.2015 по 05.09.2017 складає 2,462, відповідно середньоденна заробітна плата 1645,08 грн. (668,19 х 2,462);

- за період з 06.09.2017 по 10.09.2020 складає 2,462, відповідно середньоденна заробітна плата 1645,08 грн. (668,19 х 2,462);

- за період з 11.09.2020 по 11.12.2020 складає 5,956, відповідно середньоденна заробітна плата 9798,00 грн. (1645,08 х 5,956).

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 24.10.2014 року по 17.06.2021 року включно (1664 робочих дні) становить 3569093,70 грн., в тому числі:

- за період з 24.10.2017 по 30.11.2015 (277 днів) - 152840,29 грн.(277 х 551,77);

- за період з 01.12.2015 по 05.09.2017 (441 день) - 294671,79 грн. (441 х 668,19);

- за період з 06.09.2017 по 10.09.2020 (754 дні) - 1240390,32 грн. (754 х 1645,08);

- за період з 11.09.2020 по 11.12.2020 (65 днів) - 636845,30 грн. (65 х 9798,00);

- за період з 12.12.2020 по 31.12.2020 (13 днів) - 127374,00 грн. (13 х 9798,00);

- за період з 01.01.2021 по 17.06.2021 (114 днів) - 1116972,00 грн. (114 х 9798,00).

Підсумовуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що остаточна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, що підлягає стягненню з Львівської обласної прокуратури на становить 3569093,70 грн. грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Щодо висновку експерта, котрий міститься в матеріалах справи, то відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні. З врахуванням наведених вище судом висновків, щодо наявних в матеріалах справи доказів, суд не бере до уваги зазначений висновок експерта.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до задоволення.

Керуючись ст.ст. 242-246, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 жовтня 2014 року по 17 червня 2021 року включно в сумі 3569093 (три мільйони п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч дев`яносто три) гривні 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 23.05.2023 року.

Суддя Костецький Н.В.