Справа № 540/119/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/119/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, вирішив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просив суд:

(1).Визнати протиправним та скасувати Рішення № /21-22-24-03/ від 05.11.2021 стосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте заступником начальника Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі Худар С.М. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу та пені на загальну суму 661,01 грн.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач вважає оскаржуване рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки звертає увагу, що судовими рішеннями у справі № 540/319/21 достеменно встановлено, що він в період з 03.12.2015 до 30.04.2020 включно працював у ПАТ «Дельта Банк» на посаді юрисконсульта. При цьому, позивач наголошує, що навіть маючи з 10.07.2018 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, він продовжував працювати в ПАТ «Дельта Банк», а тому саме вказаний банк регулярно та в повному обсязі сплачував за нього ЄСВ, що виключає обов`язок позивача сплачувати ЄСВ за себе окремо в даному періоді часу.

Таким чином, оскаржуване рішення є протиправним та має відвертий дискримінаційний характер, а саме по собі стягнення з позивача штрафу за начебто несплату єдиного соціального внеску суперечить як і формальній логіці, так і призводить до дискримінації його прав.

(б) Позиція Відповідача

31.01.2022 до Херсонського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача звернув увагу, що з огляду на зміст спірного рішення та розрахунку до нього відповідач застосував штрафну санкцію та пеню за період з 20.07.2019 по 28.08.2019. Представник наголошує, що 20.07.2019 настав граничний строк для сплати зобов`язань з ЄСВ за ІІ квартал 2019 року в сумі 2754,20 грн., проте дане зобов`язання позивач погасив лише 28.08.2019.

Крім того, за висновками суду по справі № 540/319/21 відображення в вимозі та ІКП позивача з ЄСВ боргу за 2019 рік є правомірним.

Таким чином, оскільки позивач несвоєчасно сплатив зобов`язання за ІІ квартал 2019 року, що визнані судом правомірними, відповідач нарахував штрафні санкції та пеню також правомірно.

ІІІ Процедура та рух справи

Ухвалою від 11.01.2022 Херсонський окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської області), змінено підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд.

20.03.2023 ухвалою суддя Одеського окружного адміністративного суду Бойко О.Я., прийняв позовну заяву до свого провадження, розпочав розгляд справи спочатку та вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Позивач відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 10.07.2018 серії ХС № 000167, виданого Радою адвокатів Херсонської області має право на зайняття адвокатською діяльністю.

16.11.2021 позивач отримав Рішення № /21-22-24-03/ від 05.11.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте заступником начальника Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі Худар С.М. Вказаним рішенням застосовано до позивача штраф у розмірі 550,84 грн. за період з 20.07.2019 до 28.08.2019 та нараховано пеню у розмірі 110,17 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав скаргу від 26.11.2021 до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду вказаної скарги Державна податкова служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги, яким вирішила рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № /21-22-24-03/ від 05.11.2021 залишено без змін, скаргу фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвоката) позивача від 26.11.2021 № б/н - без задоволення.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №5076 адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом №2464.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2464 у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема:

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п.5).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Частиною першою статті 7 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок нараховується:

- п.2: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1-частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Частиною другою та третьою статті 25 Закону №2464 визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з частиною десятою статті 25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464 (в редакції станом на момент винесення спірного рішення) орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

- за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч.13 ст.25 Закону №2464).

Також суд звертає увагу, що Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом 20.04.2015 №449 Міністерства Фінансів України врегульовано застосування окремих положень порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та визначає процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами. (далі за текстом - Інструкція № 449).

Так, п.1 розділу VII Інструкції № 449 встановлено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпункт 2 пункту другого розділу VII Інструкції № 449 передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІТС. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

Для платників, зазначених у пунктах 1 та 16 частини першої статті 4 Закону, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у пунктах 4-5-1 частини першої статті 4 Закону,- календарний квартал.

Так, суд встановив, що предметом розгляду вказаної справи є оскарження позивачем рішення № /21-22-24-03/ від 05.11.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано до позивача штраф у розмірі 550,84 грн. за період з 20.07.2019 до 28.08.2019 та нараховано пеню у розмірі 110,17 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що підставою для застосування вказаного штрафу та пені стало порушення позивачем термінів сплати єдиного внеску за ІІ квартал 2019 року, який самостійно ним визначений у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 30.06.2020 № 26834838 за 2019 рік, а не щодо несплати такого єдиного внеску взагалі, як помилково зазначає позивач у позовній заяві.

Відповідно до даних інтегрованої картки (код платежу 71040000) щодо позивача за ІІ квартал 2019 року йому 19.07.2019 нараховано єдиний внесок у розмірі 2754,18 грн. Вказану заборгованість позивач погасив 28.08.2019 відповідно до платіжного доручення № @2РL077358 від 28.08.2019, тобто із порушенням визначеного законодавством строку, оскільки граничний строк для сплати зобов`язань з ЄСВ за ІІ квартал 2019 року настав 20.07.2019.

При цьому, в якості доводів для задоволення позовної заяви позивач зазначив, що у нього взагалі не виникало обов`язку сплачувати ЄСВ, в тому числі, у спірний період, оскільки він в період з 03.12.2015 до 30.04.2020 включно працював у ПАТ «Дельта Банк» на посаді юрисконсульта, а тому вказаний Банк регулярно та в повному обсязі сплачував за нього ЄСВ, що вже досліджувалось та встановлено в рамках розгляду справи № 540/319/21.

Відповідно до даних Єдиного реєстру судових рішень, суд встановив, що предметом розгляду у справі № 540/319/21 стало оскарження позивачем вимоги від 06.11.2020 № Ф-259127-51 про сплату боргу (недоїмки) на суму 11803,66 грн. та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок суми єдиного соціального внеску, що підлягала сплаті платником ОСОБА_1 шляхом зарахування надмірно сплачених сум ЄСВ у розмірі 7965,54 грн. за період з червня (включно) 2020 року по січень (включно) 2021 року.

Згідно із встановленими обставинами у справі № 540/319/21 позивачем сплачено ЄСВ за провадження незалежної професійної діяльності за період 4 квартал 2018 року - 1, 2 квартали 2019 року в розмірі 7965,54 грн. У подальшому позивач самостійно припинив сплату ЄСВ та 06.11.2020 ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-259127-51, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2020 складає: недоїмка - 11803,66 грн., штрафи 0,00 грн., пеня 0,00 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 по справі № 540/319/21 адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 06.11.2020 № Ф-259127-51 про сплату богу (недоїмки) на суму 11803,66 грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 75).

Проте, суд звертає увагу, що Херсонський окружний адміністративний суд у вказаному рішенні дійшов наступних висновків: «Отже, враховуючи правову позицію Верховного Суду у справі № 160/3114/19, суд вважає, що позивач, як замозайнята особа, яка одночасно перебувала у трудових відносинах з ПАТ "Дельта Банк", не повинен самостійно сплачувати ЄСВ за період з 03.12.2015 до 30.04.2020, оскільки такі внески за нього, як найманого працівника уже сплатив Банк. Разом з тим, суд відчає, що позивач, як самозайнята особа, самостійно подав відповідачу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску за 2019 рік (початкова), самостійно задекларувавши за цей період ЄСВ. За загальним правилом податкового законодавства, самостійно задекларовані платежі не можуть бути оскаржені особою у судовому порядку, а можуть бути виправлені лише шляхом подання уточнюючих документів. Позивач не надав суду докази надіслання податковому органу уточнюючого звіту чи розрахунку із відображенням нульових показників ЄСВ за 2019 рік. Відтак, зазначення відповідачем в оскаржуваній вимозі про сплату ЄСВ за 2019 рік на даний час є правомірним. (…)За таких обставин, суд дійшов висновку, що у спірній вимозі податковим органом правомірно відображено нараховане ЄСВ за період 2019 року - самостійно задеклароване платником, з 01.05.2020 до 31.10.2020 - здійснення діяльності та неправомірно включено до вимоги періоду з 10.07.2018 (дата взяття на облік як самозайнятої особи) до 31.12.2018 та з 01.01.2020 до 30.04.2020 включно. Втім, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом (ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI), незважаючи на те, що сума недоїмки визначена в оскарженій вимозі є неправомірною лише в частині, суд приймає рішення про скасування вимоги від 06.11.2020 № Ф-259127-51 повністю, що не позбавляє можливості відповідача винести нову вимогу із зазначенням у ній правильної суми недоїмки».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишено без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд наголошує, що як вже встановлено, позивач 30.06.2020 подав до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, в якому самостійно визначив суму нарахованого єдиного внеску 918,06 грн. за січень-грудень 2019 року, всього 11016,72 грн.

Суд знову звертає увагу, що самостійно задекларовані платежі не можуть бути оскаржені особою у судовому порядку, а можуть бути виправлені лише шляхом подання уточнюючих документів. При цьому, позивач і під час розгляду вказаної справи не надав суду доказів щодо надіслання відповідачу уточнюючого звіту чи розрахунку із відображенням нульових показників ЄСВ за 2019 рік.

Таким чином, враховуючи, що позивач самостійно визначив суми належного до сплати єдиного внеску, в тому числі за ІІ квартал 2019 року, проте сплатив їх із порушенням термінів, відповідач правомірно нарахував штраф та пеню на підставі ч.10 та п.2 ч.11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та, відповідно, виніс оскаржуване рішення.

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги не належать до задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, питання щодо розподілу судових витрат суд не вирішує.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО

.