Справа № 120/10889/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 травня 2023 р. Справа № 120/10889/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що 05 листопада 2021 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16 листопада 2021 року позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав недостатності в неї страхового стажу.

Не погоджуючись з такою відмовою пенсійного органу, позивачка оскаржила таку в судовому порядку.

За результатами розгляду адміністративної справи № 120/3216/22 Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 25 грудня 1986 року по 22 червня 1987 року, періоду роботи у фірмі "Турист" та періоду догляду за дитиною до трьох років на підставі записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06 вересня 1979 року. Цим рішенням також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 25 грудня 1986 року по 22 червня 1987 року та період догляду за дитиною до трьох років, і з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після набрання згадуваним вище рішенням суду законної сили позивачка повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 15 липня 2022 року відповідач повідомив ОСОБА_1 , що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/3216/22 пенсійним органом зараховано до страхового стажу позивачки період її роботи з 25 грудня 1986 року по 22 червня 1987 року та період догляду за дитиною до трьох років. При цьому страховий стаж позивачки склав 26 років 4 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Також цим листом повідомлено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період її роботи в фірмі "Турист" за 1992-1996 роки. За таких обставин відсутні підстави для призначенні заявниці пенсії.

Пізніше позивачка втретє звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, проте листом від 17 листопада 2022 року пенсійний орган відмовив в призначенні пенсії з огляду на те, що в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , що видана 06 вересня 1979 року, дата і дата наказу про звільнення в графі 2-4 внесені некоректно, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. У такому листі зазначено, що страховий стаж позивачки складає 26 років 3 місяці 15 днів.

Позивачка звертає увагу суду на те, що відповідач спочатку не зарахував до її страхового стажу період роботи у фірмі "Турист", починаючи з 01 листопада 1991 року (рішення від 16 листопада 2021 року). Водночас у рішенні від 15 липня 2022 року вже йшлося про незарахування до страхового стажу періоду її роботи у цій же фірмі, але починаючи з 1992 року. При цьому у рішенні від 17 листопада 2022 року пенсійним органом взагалі не зазначено, який саме період не зараховано до страхового стажу позивачки, а наявне лише посилання на запис під № 18 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

На переконання ОСОБА_1 , такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку із чим вважає, що відповідача слід зобов`язати призначити та виплатити їй пенсію за віком, починаючи з 05 грудня 2021 року.

Ухвалою від 29 грудня 2022 року позивачку звільнено від сплати судового збору, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також цією ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчені копії рішень від 27 червня 2022 року № 97 та від 04 жовтня 2022 року № 97, якими ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.

12 січня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі № 120/3216/22 Головним управлінням було повторно розглянуто звернення ОСОБА_1 від 06 листопада 2021 року про призначення їй пенсії та за результатами такого зараховано до страхового стажу період роботи з 25 грудня 1986 року по 22 червня 1987 року та період догляду за дитиною до 3-річного віку, внаслідок чого страховий стаж позивачки склав 26 років 4 місяці.

Також за результатами повторного розгляду поданої заяви до страхового стажу заявниці не зараховано період її роботи в фірмі "Турист" у 1992-1996 роках, оскільки в трудову книжку записи про дату звільнення з роботи та про дату наказу про звільнення з роботи внесені некоректно - "01.15.1996" (число, місяць, рік), що є порушенням Інструкції № 58.

Далі представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначив, що відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з надзвичайними ситуаціями), трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Враховуючи зазначене, у разі ліквідації фірми "Турист" та за відсутності на збереженні в архівній установі документів, які б підтверджували період роботи в даній фірмі, трудовий стаж може бути встановлено на підставі показань не менше двох свідків (за наявності в них документів про роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача).

Отже, розглянувши повторно звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії від 06 листопада 2021 року на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі № 120/3216/22, позивачці відмовлено в призначенні пенсії рішенням від 27 червня 2022 року у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

27 вересня 2022 року ОСОБА_1 ще раз звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду цього звернення до її страхового стажу не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , виданої 06 вересня 1979 року, оскільки в графі 2-4 дата і дата наказу про звільнення внесені некоректно (дата, місяць, рік), що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. До стажу зараховано період по дату реорганізації підприємства. Страховий стаж позивачки становить 26 років 3 місяці 15 днів.

Головне управління зазначає, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить 28 років. Водночас набутий позивачкою стаж, який дає їй право на пенсію за віком, становить 26 років 3 місяці 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Таким чином, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Разом із відзивом на позов відповідачем надано копію рішення пенсійного органу № 97 від 27 червня 2022 року, прийнятого на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року у справі № 120/3216/22, а також копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04 жовтня 2022 року № 97 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Ухвалою суду від 16 січня 2023 року до участі у справі як співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та надано останньому строк для подання відзиву на позовну заяву.

10 лютого 2023 року на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Такий, окрім іншого, обґрунтований тим, що згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності (незалежно від місця реєстрації заявника) визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (за принципом екстериторіальності) було розглянуто заяву позивачки від 27 вересня 2022 року та прийнято рішення від 04 жовтня 2022 року № 97 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (28 років).

Далі представник Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зазначив, що спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 1 статті 8 Закону право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 28 років. Набутий позивачкою страховий стаж складає 26 років 3 місяців 15 днів. За долученими документами до страхового стажу не зараховано період згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , виданої 06 вересня 1979 року, оскільки в графі 2-4 дата і дата наказу про звільнення внесено некоректно (місяць, число, рік), що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. До стажу зараховано період по дату реорганізації підприємства.

Відтак, на переконання представника цього пенсійного органу, враховуючи положення статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято правомірне рішення про відмову позивачці в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

05 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням пенсійного органу № 97 від 10 листопада 2021 року заявниці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки страховий стаж позивачки складає 24 роки 26 днів.

Зі змісту такого рішення слідує, що до страхового стажу позивачки не зараховано такі періоди її роботи: з 25 грудня 1986 року по 22 червня 1987 року, оскільки запис даного періоду не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, чинної на дату внесення записів, зокрема, наявне виправлення дати наказу на звільнення; з 01 листопада 1991 року по 01.15.1996, оскільки неправильно внесено запис про звільнення "01.15.1996" (число, місяць, рік), що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, чинної на дату внесення записів; період догляду за дитиною до трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки у свідоцтві про народження відсутній штемпель про видачу паспорта.

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивачка оскаржила її в судовому порядку.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі № 120/3216/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Цим рішенням визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 25 грудня 1986 року по 22 червня 1987 року, періоду роботи у фірмі "Турист" та періоду догляду за дитиною до трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на підставі записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06 вересня 1979 року, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 25 грудня 1986 року по 22 червня 1987 року та період догляду за дитиною до трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), і з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На виконання цього судового рішення пенсійним органом розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та прийнято рішення № 97 від 27 червня 2022 року, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії з тих підстав, що до страхового стажу неможливо зарахувати період роботи в фірмі "Турист з 1992 по 1996 роки, оскільки в трудову книжку запис дати про звільнення з роботи та дату наказу про звільнення з роботи внесено некоректно (01.15.1996), що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту України № 58. При цьому цим же рішенням зараховано до страхового стажу позивачки період її роботи з 25 грудня 1986 року по 22 червня 1987 року та період догляду за дитиною до 3-річного віку, внаслідок чого страховий стаж ОСОБА_1 склав 26 років 4 місяці. Також пенсійним органом зазначено, що для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 її страховий стаж має складати 28 років.

В подальшому ОСОБА_1 знову звернулася із заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 97 від 04 жовтня 2022 року відмовлено в призначенні пенсії. Цим рішення не зараховано до страхового стажу позивачки період її роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 06 вересня 1979 року, № 18, оскільки в графі 2-4 дата і дата наказу про звільнення внесені некоректно (дата, місяць, рік), що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Також у рішенні зазначено, що до страхового стажу зараховано період по дату реорганізації кафе "Турист". А відтак страховий стаж позивачки становить 26 років 3 місяці 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, оскільки для призначення пенсії такий стаж має складати 28 років.

Визначаючись із заявленими позовними вимогами, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом а досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зауважує, що в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 червня 2022 року № 97 та рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04 жовтня 2022 року № 97, якими позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 червня 2022 року № 97 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав недостатності у неї необхідного страхового стажу. При цьому до такого не зараховано період роботи ОСОБА_1 у фірмі "Турист" з 1992 року по 1996 рік (зі змісту позовної заяви слідує, що саме цей період і є спірним у цій справі). При цьому таким рішенням констатовано, що страховий стаж позивачки складає 26 років 4 місяці.

Водночас у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04 жовтня 2022 року № 97 йдеться про те, що за долученими документами до страхового стажу позивачки не зараховано період її роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 06 вересня 1979 року, № 18, оскільки в графі 2-4 дата і дата наказу про звільнення внесені некоректно (дата, місяць, рік), що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (тобто, до страхового стажу позивачки фактично не зараховано той самий період, що і в рішенні від 27 червня 2022 року № 97). Разом із тим у цьому рішенні вказано, що страховий стаж позивачки становить 26 років 03 місяці 15 днів.

Позивачка в спростування доводів пенсійного органу в частині невірного зазначення дати її звільнення у записі № 18 трудової книжки серії НОМЕР_1 зазначає, що посадовою особою відділу кадрів кафе "Турист" при заповненні трудової книжки було допущено описку та помилково зазначено дату звільнення "01.15.1996" взамін вірної дати її звільнення - "15.01.1995". В підтвердження таких аргументів ОСОБА_1 посилається на запис № 19 цієї ж трудової книжки, який вчинено 03 травня 1995 року.

Визначаючись із тим, чи пенсійним органом правомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду її роботи у фірмі "Турист", суд враховує наступне.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Аналіз наведених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Суд наголошує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 червня 2022 року № 97 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04 жовтня 2022 року № 97 фактично містять тотожні підстави для відмови в призначенні пенсії за віком, оскільки такими рішеннями не зараховано до страхового стажу позивачки період її роботи у фірмі "Турист".

Водночас обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, а тому працівник не має нести тягар за неналежне оформлення трудової книжки.

Таким чином, доводи відповідачів щодо незарахування до страхового стажу позивачки періоду її роботи в фірмі "Турист" з підстав некоректного внесення запису про дату звільнення (01.15.1996) є безпідставними.

На цьому наголосив і Вінницький окружний адміністративний суд у своєму рішенні від 30 травня 2022 року, що ухвалене за результатами розгляду справи № 120/3216/22.

При цьому задля встановлення права позивачки на призначення пенсії за віком необхідно встановити чи достатньо у неї необхідного страхового стажу.

Так, із запису № 16, що міститься в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , слідує, що 01 листопада 1991 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в кафе "Турист" кондитером.

Запис № 17 трудової книжки свідчить про те, що 09 грудня 1992 року позивачку переведено кондитером у фірму «Турист» у зв`язку з реорганізацією.

У записі № 18 трудової книжки в графі «дата (число, місяць, рік)» зазначена дата звільнення позивачки - 01.15.1996. Така ж дата наказу зазначена і в графі «на підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)».

Очевидно, що особою, яка вносила такі записи до трудової книжки серії НОМЕР_1 , допущено описку в даті звільнення.

При цьому з наявних у адміністративній справі доказів неможливо встановити дійсну дату звільнення позивачки з фірми «Турист».

Разом із тим запис № 19 трудової книжки свідчить про прийняття ОСОБА_1 03 травня 1995 року на іншу роботу.

Таким чином, зважаючи на неможливість встановлення дати звільнення позивачки з фірми «Турист», а також з огляду на те, що з наявних у справі доказів слідує, що, ймовірно, її звільнення з цієї фірми мало місце у 1995 році (до прийняття на іншу роботу) або у 1996 році, тому суд вважає, що навіть зарахування до страхового стажу періоду роботи у цій фірмі частково, тобто з 09 грудня 1992 року (адже до дати реорганізації кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » страховий стаж зараховано) по 1995 або 1996 роки, свідчитиме про достатність у неї необхідного страхового стажу (більше 28 років).

За наведених вище обставин суд дійшов висновку визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 червня 2022 року № 97 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04 жовтня 2022 року № 97, якими позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком.

При цьому відсутні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в призначенні позивачці пенсії, оскільки позивачці відмовлено в призначенні пенсії згаданими вище рішеннями пенсійних органів.

Водночас з метою ефективного захисту прав позивачки задоволенню підлягає й похідна від основної вимоги, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити позивачці пенсію за віком.

Визначаючись із тим, з якої дати слід призначити пенсію позивачеві, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивачка досягла пенсійного віку 05 грудня 2021 року, а з заявою про призначення пенсії звернулася до досягнення пенсійного віку, тобто в межах строку, що визначений пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV, тому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід зобов`язати призначити позивачеві пенсію з 06 грудня 2021 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а не з 05 грудня 2021 року, як на тому наполягає позивачка.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 29 грудня 2022 року, а інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 97 від 27 червня 2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 97 від 04 жовтня 2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 06 грудня 2021 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21084076)

Рішення суду в повному обсязі складено 22.05.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович