Справа № 240/5947/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/5947/23
категорія 112010203
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом, у якому просить протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо відмови провести розрахунок (нарахування) заборгованості з доплати до пенсії її померлій матері, ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ), відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №240/7233/20 із 17 липня 2018 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік) та надати відповідну довідку про розмір заборгованості, зобов`язати відповідача вчинити відповідні дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що її мати, ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ГУ ПФУ в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати з 17 липня 2018 року підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання здійснити з 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №240/7233/20, яке набрало законної сили 23 грудня 2021 року, зазначений позов задоволено повністю.

Згідно свідоцтва про смерть від 24 січня 2022 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки доплата до пенсії за період, визначений у зазначеному рішенні суду, на момент смерті матері виплачена не була, позивач уважає, що як спадкоємець має право на її отримання.

Однак, на запит нотаріальної контори про надання інформації, ГУ ПФУ в Житомирській області листом від 22 грудня 2022 року повідомив, що недоотримана пенсія у ОСОБА_3 відсутня.

Уважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на отримання недоотриманої частини пенсії, яка мала бути нарахована та виплачена її матері за життя, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Ухвалою суду від 14 березня 2023 року позов було залишено без руху та надано строк для уточнення прохальної частини позову його мотивувальній частині.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 подала заяву, в якій зазначила, що метою звернення до суду є отримання довідки із точною сумою заборгованості для того щоб отримати в подальшому її як спадщину. Спір стосується бездіяльності відповідача щодо не нарахування по чинному рішенню суду коштів, які повинні бути нараховані. Оскільки вона не є стороною у справі за позовом матері, розглянутий судом спір її не стосується, а тому вона не може звернутися за статтями 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без викликів учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

10 травня 2023 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, у тому числі кошти відповідно до судового рішення. Про належність спадкодавцеві сум пенсії, які підлягають виплаті внаслідок перерахунку пенсії за рішенням суду, можна стверджувати лише після набрання таким судовим рішенням законної сили. Позивач не була та не є стороною (учасником) у справі №240/7233/20, а тому вимагати від органу Пенсійного фонду України видати довідку про нараховану суму коштів на виконання рішення суду у названій справі на іншу особу, не має законного права. Крім того, позивач не зверталася до ГУ ПФУ в Житомирській області щодо видачі витребовуваної довідки.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що 19 квітня 2021 року за результатами розгляду справи №240/7233/20 за позовом ОСОБА_3 до ГУ ПФУ в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, судом постановлено рішення про часткове задоволення позову.

Зазначеним рішенням, яке набрало законної сили 23 грудня 2021 року, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити із 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_3 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1999 року № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 24 січня 2022 року, ОСОБА_3 помела ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На запит Овруцької державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідач надав лист від 22 грудня 2022 року №0600-0501-8/111201, згідно якого недоотримана пенсія у ОСОБА_3 відсутня.

Уважаючи бездіяльність ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови у наданні довідки про розмір заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_3 відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №240/7233/20 з 17 липня 2018 року по 21 січня 2022 року протиправною, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, в якому просить визнати зазначену бездіяльність протиправною та зобов`язати відповідача видати їй таку довідку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин є основним нормативно-правовим актом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон України №1058-ІV).

За положеннями 52 цього Закону сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині 1 цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною 2 цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ у редакції на час виникнення спірних правовідносин, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Суд зауважує, що позивач у порядку статті 52 Закону України №1058-ІV до відповідача не зверталась. Так само позивач не зверталась до відповідача із заявою про видачу їй довідки про суми пенсії, що належали її матері на день смерті та залишилися недоодержаними у зв`язку з її смертю.

За таких обставин правові підстави для визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 видати зазначеної довідки відсутні.

При цьому суд зауважує, що цей спір ініційований ОСОБА_1 з метою отримання інформації про розмір суми пенсії, що мала бути нарахована її матері на виконання рішення суду у справі №240/7233/20 на день смерті та залишилася не виплаченою, для включення такої суми до складу спадкового майна та її отримання.

Тобто цей спір стосується отримання підвищення до пенсії ОСОБА_3 , яке належало їй по день смерті і право на яке було встановлено судом у справі №240/7233/20.

Однак, питання отримання цих виплат може бути вирішено тільки шляхом виконання судового рішення від 19 квітня 2021 року у зазначеній справі, оскільки донька ОСОБА_3 ОСОБА_1 , особистого права на отримання цього підвищення до пенсії немає.

Додатково суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Як уже було зазначено вище, положення Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачаються передачу суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, членам його сім`ї, а в разі їх відсутності включення до складу спадщини.

Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України №1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця, до того ж незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов`язано провести нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як особі, яка проживає в зоні радіаційного забруднення, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому суд зауважує, що правонаступництво в адміністративній справі допускається не тільки до закінчення її розгляду судом та набрання остаточним судовим рішенням у справі законної сили.

Стаття 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Згідно із частиною 1 статті 379 названого Кодексу у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 15 цього Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Положення частини 5 цієї правової норми передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у багатьох постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі №2а/0612/649/11, від 03 травня 2018 року у справі №2-а-1864/10 та від 07 березня 2019 року у справі №617/7748/12.

У справі, що розглядається, суд установили, що ОСОБА_3 (позивач у справі №240/7233/20) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки Овруцької державної нотаріальної контори від 05 грудня 2022 року №1292/02-14.

Для отримання виплати на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №240/7233/20, ОСОБА_1 необхідно звернутись до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України для заміни позивача у справі №240/7233/20 на його правонаступника.

Саме у такий спосіб ОСОБА_1 отримає право на вчинення дій щодо виконання судового рішення у справі №240/7233/20, зокрема, на отримання довідки про розмір суми пенсії, невиплаченої її матері на день смерті.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту прав у спірних правовідносин, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позов ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис