Справа № 160/2735/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2023 року Справа № 160/2735/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, -
14.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.04.2023, позивач просить:
- по заборгованості за квітень 2021 року в сумі 4612 грн. 56 коп.
- по заборгованості за травень 2021 року в сумі 4527 грн. 11 коп.
- по заборгованості за червень 2021 року в сумі 4491 грн. 92 коп.
- по заборгованості за липень 2021 року в сумі 4474 грн. 82 коп.
- по заборгованості за серпень 2021 року в сумі 4510 грн. 33 коп.
- по заборгованості за вересень 2021 року в сумі 4303 грн. 89 коп.
- по заборгованості за жовтень 2021 року в сумі 4151 грн. 37 коп.
- по заборгованості за листопад 2021 року в сумі 4015 грн. 94 коп.
- по заборгованості за грудень 2021 року в сумі 3914 грн. 69 коп.
а всього станом на 31 березня 2023 року у сумі 513296 грн. 05 коп. (п`ятсот тринадцять тисяч двісті дев`яносто шість грн. 05 коп.)
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності по невиплаті у повному обсязі нарахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2021 року із зазначенням підстав для поновлення строку та з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.
23.02.2023 від позивача через Електронний суд надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 позовну заяву в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності по невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 нарахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2021 року та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 березня 2020 року по 31 грудня 2022 року в сумі 1154229 грн. 53 коп. - повернуто позивачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 позовну заяву щодо іншої частини позовних вимог прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/2735/23, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Копія ухвали від 06.03.2023 скерована учасникам справи через систему Електронний суд та доставлена, про що свідчить звіт про успішне доставлення електронного листа. Також, копія ухвали від 06.03.2023 вручено представнику відповідача 20.03.2023, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання.
Не погодившись з ухвалою суду про повернення позовної заяви в частині заявлених позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу.
На запит від Третього апеляційного адміністративного суду у зв`язку із апеляційною скаргою ОСОБА_1 сформовані відокремлені матеріали справи та надіслані до Третього адміністративного апеляційного суду.
31.03.2023 від позивача через Електронний суд надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 зупинено провадження в адміністративній справі №160/2735/23 до перегляду ухвали суду від 06.03.2023 про повернення позовної заяви в частині заявлених позовних вимог в порядку апеляційного провадження.
Цією ж ухвалою суду зобов`язано сторони надати Дніпропетровському окружному адміністративному суду докази усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.
03.04.2023 позивачем через Електронний суд подано заяву про роз`яснення судового рішення від 06.03.2023 про прийняття позовної заяви.
07.04.2023 відповідачем через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, просить у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021 по справі №160/4402/21 зобов`язано відповідача здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Центрального апеляційного господарського суду №05-44/183 від 29.07.2020 року у розмірі 62% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020. Відповідачем проведено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки № 05-44/183 від 29.07.2020 у розмірі 62% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020 з урахуванням раніше виплачених сум. З 01.01.2022 виплата щомісячного довічного грошового утримання позивача проводиться згідно рішення суду та розмір такого утримання складає 132930,48грн. (214404,00грн. х 62%). Сума нарахування за період з 19.02.2020 по 31.12.2021 за рішенням суду склала 1184323,34грн. Заборгованість за рішенням суду у сумі 1184323,34грн. обліковується в Пенсійному фонді України та буде виплачена після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійному фонду України для виплати сум, нарахованих за рішенням суду. У 2022 році по Дніпропетровській області проведено виплату заборгованості за рішенням суду в порядку черговості за датою набрання ними законної сили з 01.01.2020 по 07.07.2020 на загальну суму 23,35 млн. грн. 706 особам з числа цивільних пенсіонерів, які отримують пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ. Щодо виплати компенсації, відповідачем зауважено, що враховуючи відсутність бюджетних асигнувань на виплату пенсії позивачу за період з 01.03.2020 по 31.01.2021, позовна вимога про нарахування та виплату компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є передчасною, а задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам. Відповідачем також акцентовано, що позивач просить стягнути розраховану ним особисто суму компенсації, що є дискреційними повноваженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, втручання до яких є неприпустимим.
До відзиву відповідачем долучено витребувані докази.
14.04.2023 позивачем подано клопотання про поновлення провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 поновлено провадження в адміністративній справі.
Ухвалою суду від 14.04.2023 в задоволенні заяви позивача про роз`яснення ухвали від 06.03.2023 в адміністративній справі №160/2735/23 відмовлено.
17.04.2023 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в частині щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання (пенсії), в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача у не нарахуванні та не виплаті такої компенсації за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 та стягнути компенсацію за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 у сумі 513296,05грн., обґрунтовуючи свою позицію тим, що звернення до суду відбулось 14.02.2023, компенсаційні виплати нараховуються і виплачуються кожного місяці, з моменту подання позову пройшло два місяці, протягом яких заборгованість по виплаті довічного грошового утримання не виплачена, у зв`язку із чим позивач вважає, що має право на нарахування та стягнення компенсаційних виплати за лютий та березень 2023 року, тому заявляє про збільшення розміру заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
З огляду на викладене, ураховуючи, що розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) з 06.04.2023, а також тієї обставини, що провадження у справі було зупинено та перебіг процесуальних строків був продовжений з поновленням провадження у справі, суд не вбачає правових підстав для відмови позивачу у прийнятті його заяви та вважає за необхідне прийняти заяву про збільшення позовних вимог до розгляду.
04.05.2023 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли відокремлені матеріали у справі № 160/2735/23 щодо перегляду апеляційним судом ухвали суду від 06.03.2023 у справі щодо частини заявлених позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2023 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2020 по 31.12.2021 у сумі 1154229,53грн. до провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням прийнятих позовних вимог.
Цією ж ухвалою суду продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами та встановлено відповідачу строк протягом 5-ти днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву щодо прийнятих позовних вимог та докази в його обґрунтування.
Копія ухвали суду від 05.05.2023 скерована учасникам справи через систему Електронний суд та доставлена 05.05.2023 (довідки про доставку електронного листа від 05.05.2023).
08.05.2023 позивачем подано клопотання про призначення справи до розгляду у колегіальному складі у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
Ухвалою суду від 12.05.2023 у задоволенні клопотання позивача про призначення справи до розгляду у колегіальному складі у відкритому судовому засіданні з викликом сторін відмовлено.
Копія ухвали від 12.05.2023 скерована учасникам справи через систему Електронний суд та доставлена 12.05.2023 (довідка про доставку електронного листа від 12.05.2023).
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву від 07.04.2023 не скористався.
Відповідачем відзиву в частині прийнятих позовних вимог ухвалою суду від 05.05.2023 не надано, обґрунтувань неможливості подання такого відзиву у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на подання відзиву надано не було.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено паспортом громадянина України № НОМЕР_2 від 25.04.2018, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
21.06.2018 позивач звільнений з посади судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 07.06.2018 №1771/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 ».
З 21.06.2018 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Лівобережне об`єднане управління ПФУ в м. Дніпрі), як одержувач щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
29.07.2020 Центральним апеляційним господарським судом сформовано та видано позивачу довідку №05-44/183 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 у справі № 160/10400/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.08.2020 року і від 20.08.2020 року про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 29.07.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськ області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Центрального апеляційного господарського суду №05-44/183 від 29.07.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи виплату з 19 лютого 2020 року у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2021 у справі № 160/10400/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі №160/10400/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Центрального апеляційного господарського суду №05-44/183 від 29.07.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Центрального апеляційного господарського суду №05-44/183 від 29.07.2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2021 у справі №160/10400/20 набрала законної сили 04.03.2021.

Не погодившись із встановленим відсотковим співвідношенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при перерахунку, позивач звернувся до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №160/4402/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №41 від 15.03.2021 про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Центрального апеляційного господарського суду №05-44/183 від 29.07.2020р. у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020 року з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №160/4402/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року в адміністративній справі №160/4402/21 скасовано в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Центрального апеляційного господарського суду № 05-44/183 від 29.07.2020р. у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020 року з урахуванням раніше виплачених сум та в цій частині прийнято нову постанову.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Центрального апеляційного господарського суду №05-44/183 від 29.07.2020р. у розмірі 62% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 19.02.2020 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року в адміністративній справі №160/4402/21 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №160/4402/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №160/4402/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

На виконання рішення суду відповідачем було здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 62% від заробітної плати діючого судді на підставі довідки Центрального апеляційного господарського суду №05-44/183 від 29.07.2020, починаючи з 19.02.2020.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 20.12.2021 за пенсійною справою №41 (а.с. 132-133) загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку становить 62%; основний розмір пенсії від середнього заробітку з надбавками призначено у наступному розмірі: з 19.02.2020 по 30.04.2020 у сумі 132930,48 грн.; з 01.05.2020 по 30.06.2020 у сумі 132930,48 грн.; з 01.07.2020 по 31.08.2020 у сумі 132930,48 грн.; з 01.09.2020 по 30.11.2020 у сумі 132930,48 грн.; з 01.12.2020 по 31.12.2020 у сумі 132930,48 грн.; з 01.01.2021 по 28.02.2021 у сумі 132930,48 грн.; з 01.03.2021 по 30.06.2021 у сумі 132930,48 грн.; з 01.07.2021 по 30.11.2021 у сумі 132930,48 грн.; з 01.12.2021 по 13.01.2022 у сумі 132930,48 грн.; з 14.01.2022 довічно у сумі 132930,48 грн.

Згідно з довідкою про доходи від 06.02.2023 №1961 4493 0879 6914 (а.с.19-20), яка сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України у пенсійній справі №41, ОСОБА_1 нараховано та виплачено довічне грошове утримання судді у відставці: у січні 2020 65621,21 грн.; у лютому 2020 53064,99 грн.; у березні 2020 53064,99 грн.; у квітні 2020 53064,99 грн.; у травні 2020 53064,99 грн.; у червні 2020 53064,99 грн.; у липні 2020 53064,99 грн.; у серпні 2020 53064,99 грн.; у вересні 2020 53064,99 грн.; у жовтні 2020 53064,99 грн.; у листопаді 2020 53064,99 грн.; у грудні 2020 53064,99 грн.; у січні 2021 53064,99 грн.; у лютому 2021 53064,99 грн.; у березні 2021 53064,99 грн.; у квітні 2021 120066,24 грн.; у травні 2021 120066,24 грн.; у червні 2021 120066,24 грн.; у липні 2021 120066,24 грн.; у серпні 2021 120066,24 грн.; у вересні 2021 120066,24 грн.; у жовтні 2021 120066,24 грн.; у листопаді 2021 120066,24 грн.; у грудні 2021 120066,24 грн.; у січні 2022 132930,48 грн.; у лютому 2022 132930,48 грн.; у березні 2022 132930,48 грн.; у квітні 2022 132930,48 грн.; у травні 2022 132930,48 грн.; у червні 2022 132930,48 грн.; у липні 2022 132930,48 грн.; у серпні 2022 132930,48 грн.; у вересні 2022 132930,48 грн.; у жовтні 2022 132930,48 грн.; у листопаді 2022 132930,48 грн.; у грудні 2022 132930,48 грн.; у січні 2023 132930,48 грн.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати у повному обсязі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2020 по 31.12.2021 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання (пенсії) за період з 01.04.2020 по 31.03.2023, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII (надалі - Закон №1402-VIII) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Такі ж вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, пунктом 2 якої установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою (далі Порядок №649).

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з пунктами 10, 11 Порядку №649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику. Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2021 у справі №160/4402/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено позивачу з 19.02.2020 перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки №05-44/183 від 29.07.2020, яке склало 132930,48 грн.

З 01.01.2022 виплата щомісячного довічного грошового утримання здійснюється на виконання рішення суду у розмірі 132 930,48 грн.

При цьому, доплата за період з 19.02.2020 по 31.12.2021 за рішенням суду склала 1184323,34грн. та не виплачена.

Слід зауважити, що відповідач не заперечує того факту, що на даний час є заборгованість перед позивачем у сумі 1184323,34грн., яка обліковується як заборгованість за рішенням суду, та вказує, що виплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури після виділення додаткових бюджетних призначень Пенсійному фонду України для виплати сум, нарахованих за рішеннями суду, у порядку черговості за датою набрання ними законної сили.

Аналіз встановлених обставин справи дозволяє суду зробити висновок, що за своєю суттю спір полягає в отриманні позивачем пенсії за минулий період однією сумою. При цьому, позивачем фактично заперечується можливість виплати нарахованої суми пенсії на виконання рішення суду в порядку черговості бюджетних асигнувань.

Водночас, слід зауважити, що відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом частини п`ятої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства (стаття 116 Бюджетного кодексу України).

Згідно із абзацом другим пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 31.08.2009 №21-2 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року №35-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 року за № 897/16913, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - рішення суду), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Фінансування пенсійних виплат відповідно до затвердженого на поточний рік бюджету Пенсійного фонду України здійснюється в порядку визначеному розділом ІХ «Виконання бюджету Пенсійного фонду України» Порядку №21-2.

З 1 квітня 2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати» (далі Постанова №1279), якою внесені зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою КМУ від 30 серпня 1999 року №1596.

Пунктом 3 Постанови №1279 закріплено, що Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 року провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Постановою також внесено зміни до пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, відповідно до якого Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат і соціальних послуг, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, з 1 квітня 2021 року функції з фінансування виплати пенсій покладені на Пенсійний фонд України.

Згідно із підпунктами 4, 7 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат.

Отже, виплата пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Разом з цим, виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії не залежить від волевиявлення територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ознаки бездіяльності щодо невиплати вказаної суми заборгованості, про які зазначає позивач, відсутні.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що сума пенсії на виконання рішення суду за період з 19.02.2020 по 31.12.2021 в сумі 1184323,34грн. вже нарахована, обліковується в Пенсійному фонді України, не є виплаченою у зв`язку з тим, що кошти передбачені відповідною бюджетною програмою на дані цілі до територіального управління Пенсійного фонду України не надходили, водночас стягнення коштів з відповідача призведе до повторного стягнення тієї ж суми заборгованості, що є неприпустимим, та не змінить порядку виконання рішення суду.

У свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не наділене повноваженнями щодо самостійного розпорядження коштами Фонду, виплата нарахованої суми пенсійних виплат за судовим рішенням, яка не заперечується відповідачем, буде проведена за наявності відповідного бюджетного фінансування Пенсійним фондом України.

Окрім цього, позивачем не вказано, яких дій слід вжити відповідачу для проведення вказаних виплат, позаяк обсяг виділених бюджетних асигнувань не залежить від відповідача, що додатково вказує на відсутність підстав для стягнення вказаної суми.

Щодо позовних вимог в частині компенсації втрати частини доходів за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання (пенсії), суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2001 року № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.

При цьому, наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Враховуючи те, що заборгованість станом на час розгляду справи не виплачена (зворотні відомості в матеріалах справи відсутні), відповідно вимоги щодо нарахування та стягнення суми компенсації втрати частини доходів за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не спростовано доводів відповідача, заперечуючи її обґрунтованість.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова