Справа № 320/4336/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Справа № 320/4336/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Служби безпеки України, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не встановлення ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року надбавки за особливості проходження служби, передбаченої розділом ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затверджена наказом Центрального управління СБУ №515/ДСК від 10 квітня 2018 року;

- зобов`язати Службу безпеки України встановити з 01 березня 2022 року ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби та виплатити різницю не отриманого грошового забезпечення за період з 01 березня 2022 року;

- зобов`язати Службу безпеки України здійснити перерахунок та виплату належної ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням встановленої надбавки за особливості проходження служби з 01 березня 2022 року;

- зобов`язати Службу безпеки України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві новий грошовий атестат та додаток до грошового атестату щодо додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарних місяці перед звільненням, з урахуванням встановлення з 01 березня 2022 року надбавки за особливості проходження служби.

28.02.2023, ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Також, вказаною ухвалою суду відповідно до ст.ст. 77, 80 КАС України витребувано від відповідача належним чином завірені додаткові докази по справі щодо останніх обставин проходження військової служби позивача в СБУ.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав про те, що з липня 2015 року проходив службу на посаді заступника начальника відділу Управління правового забезпечення Служби безпеки України, наказом Голови СБУ від 21.10.2021 №1365-ос/ДСК через скорочення штатів або проведення організаційних заходів, був звільнений з посади та зарахований у розпорядження начальника Управління правового забезпечення Служби безпеки України за пп. «б» п. 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262 зі збереження раніше встановлених розмірів надбавок та преміювання відповідно Розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління СБУ №515/ДСК-2018, та наказом №155/ДСК-2021.

У зв`язку із перебуванням у відпустці та хворобою з 21.10.2021 до 20.01.2022, наказом від 03.11.2021 № 86-ос/ДСК, від 12.01.2022 №1-ос/ДСК, від 27.01.2022 №3-ос/ДСК строк перебування у розпорядженні продовжено.

Розпорядженням Управління правового забезпечення Служби безпеки України від 22.10.2021 №7/ДСК «Про організацію службової діяльності полковника юстиції ОСОБА_1 на період перебування у розпорядженні начальника УПЗ СБУ» на позивача було покладено виконання тимчасових функціональних обов`язків.

Після медичного огляду ВЛК ВМУ СБУ, за станом здоров`я, позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, як наслідок, наказом Голови СБУ від 23.02.2022 №203-ос/ДСК за п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був звільнений з військової служби в СБУ з 28.02.2022.

У зв`язку із військовою агресією рф та введенням в країні воєнного стану, наказ від 23.02.2022 №203-ос/ДСК було скасовано наказом Голови СБУ №304/ДСК від 15.03.2022 в частині звільнення зі служби.

Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що строк його перебування у розпорядженні начальника УПЗ СБУ закінчувався 28.02.2022, з 01.03.2022 мало бути припинено виплату грошового забезпечення та за наслідками поданого фінансово - економічним управлінням рапорту, Головою СБУ було видано наказ №319-ос/ДСК від 18.03.2022 за яким з 01.03.2022 продовжено строк перебування у розпорядженні до закінчення особливого періоду та встановлено виплату грошового забезпечення.

Грошове забезпечення з березня 2022 року отримував позивач у попередньому розмірі.

Під час несення служби та виконання покладених обов`язків, 22.06.2022 було видано нове розпорядження УПЗ СБУ №5/ДСК «Про організацію службової діяльності полковника юстиції ОСОБА_1 на період перебування у розпорядженні начальника УПЗ СБУ». В наступному, фінансово-економічним управлінням було повідомлено по телефону про переплату грошового забезпечення за період з березня по грудень 2022 року у сумі 161 054,30 грн. з підстав того, що наказом №319-ос/ДСК від 18.03.2022 не було передбачено надбавку за особливості проходження служби незважаючи на те, що у рапорті начальника УПЗ СБУ від 24.02.2022 така зазначена.

Позивач зауважив, що він не перебував у розпорядженні понад встановлені строки, хоча і був звільнений відповідним наказом, та наступним, через введений в країні воєнний стан, наказ про звільнення було скасовано та враховуючи абз. 13 п. 48 згаданого Положення №1262, за військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, на нього розповсюджується дія законодавства про соціальний і правовий захист у тому числі соціальні гарантії на отримання грошового забезпечення.

Також, вказуючи про Указ Президента України від 05.08.2022 №560, який набув чинності з 09.08.2022, внесено зміни до абз. 17 п. 48 згаданого Положення №1262, згідно з яким період служби в умовах воєнного стану із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників (командирів) виключається. Відповідно, після 09.08.2022 час проходження військової служби у розпорядженні не включається до загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні і грошове забезпечення отримується у повному розмірі, з надбавками та доплатами. Позивач вважає, що на нього також має розповсюджуватись вказаний Указ, хоча він набув чинності з 09.08.2022, оскільки в іншому випадку порушуються його права визначені ст. 24 Конституції України.

Своїми діями відповідач порушує положення ст. 43 Конституції України, ст. 2 та ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», абз. 13, абз. 17 п. 48 Положення №1262. ОСОБА_1 вказує, що до грошового забезпечення входить надбавка за особливості проходження служби, тому він має право на її отримання, відзначив, що відсутність спірної надбавки впливає на розмір пенсійного забезпечення позивача, просить позов задовольнити.

15.03.2023, СБУ, на виконання вимог ухвали суду від 28.02.2023, надано до матеріалів справи додаткові докази (матеріали ДСК) щодо обставин проходження військової служби позивачем в межах спірних правовідносин.

06.04.2023 до суду надійшов відзив від відповідача, в якому вказано про не згоду з позовними вимогами, безпідставність їх заявлення, необґрунтованістю та таких, що задоволенню не підлягають. СБУ зазначає, що порядок виплати військовослужбовцям грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні передбачений Інструкцією 515 та згідно п. 1 глави 1 розділу ІV Інструкції №515 виплата грошового забезпечення здійснюється на підставі наказів по особовому складу органів, підрозділів, закладів та установ СБУ, що готуються підрозділами кадрового забезпечення та погоджується відповідними фінансовими і юридичними підрозділами.

Посилаючись на положення п. 2 глави 1, абз. 3 та абз. 4 п. 6 глави 1 розділу ІV Інструкції №515, оскільки строк перебування у розпорядженні у позивача закінчувався 28.02.2022, з 01.03.2022 припинялась відповідно виплата грошового забезпечення та враховуючи подальше проходження ним військової служби у зв`язку із воєнним саном в країні, закінченням установленого строку перебування у розпорядженні, на підставі рапорту начальника УПЗ СБУ від 24.02.2022, наказом Голови СБУ від 18.03.2022 №319-ос/дск ОСОБА_1 було встановлено відповідне грошове забезпечення виходячи із посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії, в розмірах, що визначаються наказами по особовому складу. При цьому надбавка за особливості проходження служби в такому разі встановленню не підлягала.

Відповідач зауважив, що спірна надбавка за п. 4 глави 2 розділу І Інструкції №515 встановлюється військовослужбовцю одночасно з призначенням на штатну посаду (покладання тимчасового виконання обов`язків (завдань)) та позивач, після 28.02.2022 на штатну посаду не призначався та не виконував тимчасово обов`язків (завдань) за штатною посадою, мав тимчасові функціональні обов`язки покладені розпорядженням ЦУ СБУ від 01.02.2015 №31/ДСК «Про деякі заходи контролю за службовою діяльністю військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні прямих начальників».

Щодо наявності у рапорті начальника УПЗ від 24.02.2022 на ім`я Голови СБУ спірної надбавки, відповідач вказав про те, що хоча у рапорті вказана така надбавка, та в наказі Голови СБУ від 18.03.2022 №319-ос/ДСК надбавка за особливості проходження служби відсутня. З фотокопії вказаного рапорту вбачається закреслення спірної надбавки, рапорт завізований начальником фінансово-економічного управління, відповідно, фінансово-економічним управлінням погоджено не встановлення ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби.

Дії щодо закреслення спірної надбавки у рапорті відповідач пояснює у відзиві положеннями Порядку підготовки Управлінням роботи з особовим складом та підрозділами кадрового забезпечення наказів по особовому складу, затвердженого наказом ЦУ СБУ від 05.06.2016 №285, зазначаючи про випадки виявлення помилок які неможливо усунути в робочому порядку, обов`язкове візування відповідними підрозділами проекту наказу та оскільки така спірна надбавка не передбачена була для позивача, вказана помилково у рапорті та була усунута у робочому порядку.

Відповідач також зазначив, що рапорт не підлягає погодженню Головою СБУ, первинні документи саме реалізуються рішеннями Голови у відповідних наказах. З фотокопії рапорту, відповідно візування голови СБУ не вбачається.

Відповідач погоджується із нарахуванням та виплатою спірної надбавки за березень-грудень 2022 року та з підстав помилковості таких дій, у зв`язку з чим було здійснено перерахунок грошового забезпечення у відповідності до наказу Голови СБУ від 18.03.2022 №319-ос/ДСК, яким надбавка за особливості проходження служби не передбачалась.

СБУ також вважає, що на позивача не розповсюджується дія Указу Президента України від 05.08.2022 №560 у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 58 Конституції України, за загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідач наполягає на відсутності правових підстав щодо встановлення ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби з 01.03.2022, як і відсутність правові підстави для задоволення похідних позовних вимог, просить суд відмовити в задоволенні позову.

11.04.2023 судом отримано від позивача ОСОБА_1 відповідь на відзив відповідача, в якому просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Також, позивач зазначив, що враховуючи положення пп. «а» п. 88 Положення №1262 та те, що наказ про його звільнення було скасовано, військовослужбовці, які не виключені зі списків особового складу приступають до виконання обов`язків за попередніми посадами, а якщо такі зайняті, використовуються за вказівкою начальників. Станом на 24.02.2022 попередня посада позивача зайнята не була, але в порушення вказаного Положення №1262, ОСОБА_1 не було призначено на його попередню посаду, продовжував перебувати у розпорядженні та мав суттєво менший розмір грошового забезпечення.

Щодо закреслень у рапорті начальника УПЗ від 24.02.2022 щодо надбавки за особливості проходження служби та його погодження Фінансово-економічним управлінням СБУ, відзначив, що погодження вказаного рапорту здійснювалось позивачем особисто у вказаному управлінні, погоджений начальником Фінансово-економічного управління СБУ Шарманською С.В. без будь-яких застережень, що підтверджується фотокопією рапорту. Вважає подальші дії працівників управління самовільними.

Позивач також вважає, що рапорт повинен бути погоджений Головою СБУ виходячи з положень п. 6 глави 1 розділу ІV Інструкції №515/ДСК від 10.04.2018, виплата грошового забезпечення здійснюється за рішенням Голови СБУ на підставі вмотивованих рапортів начальників, у розпорядженні який перебувають військовослужбовці. Рапорт був адресований на ім`я Голови СБУ, відповідно підлягав погодженню останнім.

Фотокопію рапорту начальника УПЗ СБУ полковникам поліції Лахвацького О. від 24.02.2022 на ім`я голови СБУ ОСОБА_2 , позивач долучив до відповіді на відзив.

Позивачем також додано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

18.04.2023, ухвалою суду, відповідно до положень ст.ст. 12, 257, 262 КАС України, у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін - відмовлено.

Інших доповнень, пояснень та доказів від сторін не надійшло.

За ч. 5 та ч. 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження та за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановивши правову позицію відповідача, викладену у відзиві, позицію позивача щодо відзиву відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 з липня 2015 року проходив службу на посаді заступника начальника відділу Управління правового забезпечення Служби безпеки України, полковник юстиції.

Наказом Голови СБУ від 21.10.2021 №1365-ос/ДСК відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби Безпеки України ОСОБА_1 за пп. «б» п. 48 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) з жовтня 2021 року до січня 2022 року включно, зарахований у розпорядження Начальника управління правового забезпечення зі збереженням раніше встановлених розмірів надбавок та преміювання згідно з розділом ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ №515/ДСК-2018, та наказом ЦУ СБУ №155/ДСК-2021р., звільнивши його з посади заступника начальника Управління правового забезпечення.

Підстава: рапорт начальника Управління від 11.10.2021.

У зв`язку із перебуванням у відпустці та хворобою з 21.10.2021 до 20.01.2022, наказами начальника Управління правового забезпечення СБУ від 03.11.2021 № 86-ос/ДСК, від 12.01.2022 №1-ос/ДСК, від 27.01.2022 №3-ос/ДСК строк перебування у розпорядженні ОСОБА_1 було продовжено за п. 48 про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262.

Розпорядженням Управління правового забезпечення Служби безпеки України від 22.10.2021 №7/ДСК «Про організацію службової діяльності полковника юстиції ОСОБА_1 на період перебування у розпорядженні начальника УПЗ СБУ» на ОСОБА_1 було покладено виконання окремих завдань, визначених тимчасовими функціональними обов`язками, що додаються.

Відповідно до Додатку до розпорядження УПЗ від 22.10.2021 №7дск за позивачем визначені тимчасові функціональні обов`язки полковника юстиції ОСОБА_1 на період перебування його у розпорядженні начальника УПЗ СБУ.

Наказом Голови СБУ від 23.02.2022 №203-ос/ДСК відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби Безпеки України за п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61 та пп. «а» (за станом здоров`я непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час) ОСОБА_1 звільнено з військової служби в СБУ з 28.02.2022.

У зв`язку із військовою агресією рф та введенням в країні воєнного стану, наказ від 23.02.2022 №203-ос/ДСК було скасовано наказом Голови СБУ №304/ДСК від 15.03.2022 відповідно до пп. «а» п. 88 Положення №1262 в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 та виключенням зі списків особового складу з 28.02.2022.

Відповідно, строк перебування у розпорядженні ОСОБА_1 закінчувався 28.02.2022.

Згідно наданої позивачем копії до справи рапорту начальника УПЗ СБУ полковника поліції Лахвацького О. від 24.02.2022 складеного та поданого на ім`я голови СБУ ОСОБА_2 , вбачається, що у зв`язку із продовженням виконання службових обов`язків, відповідно до п. 6 глави 1 розділу ІV Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України (затверджена наказом ЦУ СБУ від 10.04.2018 №515/ДСК, зареєстрована в Мін`юсті 25.04.2018 за №512/31964) подано прохання продовжити виплату до завершення воєнного стану грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавки за особливості проходження служби та преміювання, встановлених на день зарахування у розпорядження.

Як стверджує позивач, враховуючи раніше займану ним посаду, погодження вказаного рапорту здійснювалось ним особисто у вказаному управлінні, погоджений начальником Фінансово-економічного управління СБУ Шарманською С.В. без будь-яких застережень.

Суд зазначає що згідно наданої відповідачем копії рапорту начальника УПЗ СБУ полковника поліції Лахвацького О. від 24.02.2022 складеного та поданого на ім`я голови СБУ ОСОБА_2 в останньому абзаці рапорту міститься закреслення щодо «надбавки за особливості проходження служби», що як стверджує СБУ було допущеною помилкою при складенні даного рапорту та така усунута в робочому режимі.

Згідно наказу Голови СБУ №319-ос/ДСК від 18.03.2022 за яким, відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби Безпеки України наказано вважати таким, що перебував у розпорядженні начальника Управління правового забезпечення полковника юстиції ОСОБА_1 за посадою заступника начальника управління з 01.03.2022 до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію, з виплатою грошового забезпечення виходячи з посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та преміювання згідно з розділом ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України.

Підстава: рапорт начальника УПЗ від 24.02.2022.

Таким чином, позивачу продовжено перебування у розпорядженні начальника УПЗ СБУ з 01.03.2022 із виплатою грошового забезпечення виходячи з посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та преміювання згідно з розділом ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України.

Вказаний наказ не передбачає виплату надбавки за особливості проходження служби.

Відповідно до розпорядження УПЗ СБУ від 22.06.2022 №5дск «Про організацію службової діяльності полковника юстиції ОСОБА_1 на період перебування його у розпорядженні начальника УПЗ СБУ» на ОСОБА_1 покладено виконання окремих завдань, визначених тимчасовими функціональними обов`язками, що додаються.

Перелік завдань та обов`язків викладені в Додатку до розпорядження УПЗ від 22.06.2022 №5дск, серед яких визначено такі як аналізування правових проблем у сфері кадрового, фінансового, господарського та інших видів забезпечення оперативно-службової діяльності, соціального захисту особового складу та осіб звільнених з військової служби, з підготовкою пропозицій вирішення проблемних питань, опрацювання проектів нормативно-правових актів зі ступенем секретності, опрацювання запитів органів державної влади, установ СБУ, штабу АТЦ, підготовка проектів відповідей, опрацювання звернень громадян і запити на інформацію, підготовка відповідей, участі у підготовці проектів актів законодавства, підготовка за дорученням керівництва проектів матеріалів з інших питань та інші обов`язки, відповідно до доручення керівника.

Судом встановлено за вказаними вище наказами та розпорядженнями, що позивач ОСОБА_1 , у зв`язку із введеним в країні воєнним станом з 24.02.2022, накази Голови СБУ про звільнення та виключення зі списків особового складу з 28.02.2022 були скасовані наказом Голови СБУ від 15.03.2022 №304-ОС/дск в частині звільнення та виключення зі списків особового складу та наказом останнього від 18.03.2022 №319-ОС/дск позивача наказано вважати таким, що перебував у розпорядженні начальника УПЗ, з 01.03.2022 до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію, з виплатою грошового забезпечення та зазначенням його складових та надбавок згідно з розділом ІІІ Інструкції №515.

Та, як вбачається із позиції сторін та поданих доказів, в складі грошового забезпечення призначеного наказом Голови СБУ відсутня надбавка за особливості проходження служби, яка є предметом розгляду у даній справі.

Судом встановлено, що спірну надбавку нараховували та виплачували позивачу з березня 2022 по грудень 2022 року, та в грудні 2022 року фінансовим відділом СБУ пред`явлено ОСОБА_1 переплату грошового забезпечення за період з березня по грудень 2022 року у сумі 161 054,30 грн. та здійснено перерахунок грошового забезпечення.

ОСОБА_1 полковник юстиції відповідно продовжує нести службу в СБУ за наказом Голови СБУ №319-ос/ДСК від 18.03.2022 та покладеними на нього окремими завданнями та визначеними тимчасовими функціональними обов`язками згідно розпорядження УПЗ СБУ від 22.06.2022 №5дск.

Позивач вважає, що на законодавчому рівні він має повне право на отримання надбавки за особливості проходження служби з 01.03.2022 по грудень 2022 року, яку його незаконно позбавили, рапорт про призначення спірної надбавки наявний, подальші дії щодо внесення до нього закреслень вважає самовільними та позбавлення вказаної надбавки значно зменшує його розмір пенсійного забезпечення.

В свою чергу, відповідач наполягає, що надбавка за особливості проходження служби не підлягає виплаті ОСОБА_1 в складі грошового забезпечення, після скасування наказу про звільнення він не перебував на раніше займаній посаді хоча і перебував у розпорядженні відповідного керівника, в подальшому відбував військову службу за тимчасово визначеними повноваженнями. Визначена вказана надбавка у рапорті від 24.02.2022 була помилково, дана помилка усунута в робочому режимі, та грошове забезпечення підлягало перерахунку позивачу у відповідності до наказу Голови СБУ від 18.03.2022 №319-ос/ДСК.

Таким чином, предметом спору є надбавка за особливості проходження служби ОСОБА_1 , з березня 2022 року по грудень 2022 року, що була передбачена у рапорті начальника УПЗ СБУ від 24.02.2022 та відсутня у наказі Голови СБУ №319-ос/ДСК від 18.03.2022, відтак, суду підлягає встановлення наявності чи відсутності у позивача права на нарахування та виплати спірної надбавки у вказаному періоді, зокрема відповідність дій відповідача положенням ч. 2 ст. 2 КАС України із з дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначених частиною третьою вказаної статті.

Суд зазначає, що згідно п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 1, ч. 3 ст. 3 КАС України).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами врегульовані, зокрема, Конституцією України, Законом України «Про Службу безпеки України» № 2229-ХІІ від 25.03.1992 року, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року, Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 року, Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління СБУ № 515/ДСК від 10.04.2018.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про Службу безпеки України» №2229-ХІІ від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2229-ХІІ) держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України.

Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально- економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Статтею 30 вказаного Закону встановлено, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи) (п. 3 Постанови №704).

Згідно п. 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати, серед іншого визначеного, надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати такої надбавки покладено визначати на керівників державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

Згідно п. 7 та п. 8 Постанови №704 видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів. Умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України регламентується Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби Безпеки України від 27.12.2007 № 1262 (далі - Положення № 1262, в редакції чинній на момент скасування наказу про звільнення).

Підпунктом «б» пункту 48 цього Положення зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається - у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.

Військовослужбовець, який після закінчення строку перебування у розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів не призначений на посаду через відсутність вакантних посад (рівної або нижчої не більш як на один ступінь) у Службі безпеки України або через ненадання військовослужбовцем згоди на призначення на іншу нижчу посаду, звільняється в установленому порядку з військової служби. Вакантні посади, на яких може бути використано військовослужбовця з дотриманням вимог, встановлених пунктом 43 цього Положення, визначаються начальником (керівником) підрозділу (органу, закладу, установи), у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець.

Військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами по особовому складу начальників (командирів), які мають право призначення на ці посади, а військовослужбовці, призначення на посади та звільнення яких з посад належить до повноважень Президента України, зараховуються у розпорядження наказами Голови Служби безпеки України по особовому складу на підставі відповідного Указу Президента України про звільнення з посади.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустках, передбачених пунктом 53 цього Положення, час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення із перебуванням безпосередньо в районах антитерористичної операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпеченні їх здійснення із перебуванням безпосередньо в районах здійснення таких заходів із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників (командирів) виключається.

Суд зазначає, що у зв`язку із розпочатою військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який відповідно надалі продовжується згідно Указів Президента України.

Пунктом 87 Положення №1262 (у відповідній редакції) визначено, що військовослужбовці Служби безпеки України проходять військову службу у воєнний час з урахуванням особливостей, передбачених цим Положенням та іншими відповідними нормативно-правовими актами.

У разі настання особливого періоду військовослужбовці Служби безпеки України продовжують проходити військову службу. Військовозобов`язані, які перебувають на зборах, затримуються до особливого розпорядження. Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених зі списків особового складу, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення з підстав, передбачених пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначені військовослужбовці приступають до виконання обов`язків за попередніми посадами, а якщо ці посади зайняті, використовуються за вказівкою начальників (пп. «а» п. 88 Положення №1262).

Військовослужбовці Служби безпеки України, визнані за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби у воєнний час, можуть бути призначені на відповідні посади до підрозділів (органів, закладів, установ) Служби безпеки України, які не беруть участі у бойових діях. Військовослужбовці Служби безпеки України, які перебувають на військовій службі і визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням із військового обліку, підлягають звільненню у відставку за станом здоров`я, а визнані непридатними до військової служби з повторним медичним оглядом через 6 або 12 місяців, звільняються в запас за станом здоров`я із зазначенням у наказі про звільнення про повторний медичний огляд після закінчення зазначених строків (п. 98 Положення №1262).

Наказом ЦУ Служби безпеки України № 515/ДСК від 10.04.2018 затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України (далі - Інструкція № 515/ДСК).

Згідно п. 1 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцями СБ України установлюється у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за відповідно визначеними в даному пункті обов`язками.

Зазначена надбавка встановлюється в залежності від характеру виконуваних військовослужбовцями обов`язків за посадою відповідно напрямку діяльності підрозділу.

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК визначено, що граничні розміри надбавки за особливості проходження служби визначаються щороку Головою СБ України в межах видатків, затверджених на грошове забезпечення, залежно від розміру посадового окладу, виконуваних військовослужбовцями посадових обов`язків та напряму діяльності відповідного підрозділу системи СБ України.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК персональний розмір надбавки за особливості проходження служби встановлюється, підвищується, знижується або скасовується наказами Голови СБ України, його заступників, начальників (керівників) органів, підрозділів, закладів та установ СБ України за мотивованими рапортами керівників функціональних (структурних) підрозділів, погоджених з відповідними фінансовим підрозділом.

Пунктом 4 вказаної розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК визначено, що надбавка за особливості проходження служби встановлюється військовослужбовцю одночасно з призначенням на штатну посаду (покладанням тимчасового виконання обов`язків (завдань)) або з дня, зазначеного в наказі.

У разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, розмір надбавки за особливості проходження служби зменшується або вона скасовується (п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції №515 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованим в розпорядження відповідних начальників або керівників, здійснюються на підставі наказів по особовому складу органів, підрозділів, закладів та установ СБ України, що готуються підрозділами кадрового забезпечення та погоджуються з відповідними фінансовими і юридичними підрозділами.

Пунктом 2 розділу IV Інструкції №515 визначено, що за військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом «в», «д», «з» пункту 48 Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби Безпеки України від 27.12.2007 № 1262 (далі - Положення)), зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків, передбачених пунктом 48 Положення, з урахуванням їх продовження у встановленому порядку.

В п. 6 розділу IV Інструкції №515 передбачено, що строки перебування військовослужбовця у розпорядженні відповідних начальників або керівників залежно від підстав такого зарахування визначаються відповідно до чинного законодавства України.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування у розпорядженні, він призначається на посаду або звільняється в установленому порядку з військової служби.

Після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених підпунктами «а», «б», «г», «е», «є», «и» пункту 48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільнені з військової служби), а у випадках, передбачених підпунктом «в» пункту 48 Положення, після спливання шести місяців з дня зарахування і розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішенням Голови СБ України на підставі вмотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядження яких перебувають такі військовослужбовці.

Стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови СБ України, такі рапорти готуються одним із його заступників або начальником Управління роботи з особовим складом.

У разі прийняття Головою СБУ України рішення про виплату грошового забезпечення воно виплачується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавку за службу в умовах режимних обмежень та премії в розмірах, що визначаються наказами по особовому складу.

Згідно п. 8 розділу IV Інструкції №515 військовослужбовцям, які зараховані в розпорядження відповідних начальників або керівників і на яких відповідним наказом (розпорядженням) по особовому складу покладено тимчасове виконання обов`язків (завдань) за посадами, грошове забезпечення виплачується у порядку та розмірах, визначених цією Інструкцією.

Системний аналіз вищенаведених норм Положення №1262 та Інструкції №515/ДСК, свідчить про те, що військовослужбовці, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників або керівників за підставами, передбаченими п.48 Положення №1262 отримують матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, якщо інше не передбачено законодавством.

Та, надбавка за особливості проходження служби виплачується у порядку та розмірах згідно розділу ІІІ Інструкції №515, зокрема, така визначається в рапорті начальника у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець, згідно із займаною штатною посадою чи покладанням тимчасового виконання обов`язків (завдань) та призначається з дня, зазначеного в наказі Голови СБУ, розмір якої залежить від розміру посадового окладу, виконуваних військовослужбовцем посадових обов`язків та напряму діяльності відповідного підрозділу системи СБ України.

Згідно п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК у разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, розмір надбавки за особливості проходження служби зменшується або вона скасовується.

За обставинами в даній справі, ОСОБА_1 наказом Голови СБУ № 319-ОС/дск від 18.03.2022 вважається таким, що перебував у розпорядженні начальника УПЗ з 01.03.2022 за посадою заступника начальника управління до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію. Відповідно, ОСОБА_1 перебував у розпорядженні начальника УПЗ СБУ за пп. «б» п. 48 Положення №1262 та продовжує перебувати, але не такий, що перебуває у розпорядженні за штатною посадою.

Відтак, ОСОБА_1 не призначений на посаду та не звільнений зі служби, як наслідок продовжує перебувати у розпорядженні начальника УПЗ СБУ без призначення за штатною посадою із покладенням на нього виконання окремих завдань, визначених функціональними обов`язками.

Враховуючи положення пункту 2 розділу IV Інструкції №515 за військовослужбовцем ОСОБА_1 , з 01.03.2022 зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадою, яку він займав, протягом строків, передбачених пунктом 48 Положення №1262, враховуючи продовження перебування у розпорядженні.

Суд приймає до уваги, що відповідно до вказаних вище Положення №1262 та Інструкції №515, Постанови №704, призначення грошового забезпечення та його складові визначаються у рапорті начальника, погодженого фінансовим відділом, та відповідно виплата, зменшення чи скасування, зокрема, надбавки за особливості проходження служби, залежить від займаної штатної посади військовослужбовцем чи покладанням тимчасового виконання обов`язків (завдань) за цією штатною посадою, здійснюється за наказом Голови СБУ за вмотивованим рапортом начальника у якого в розпорядженні перебуває військовослужбовець, з погодженням фінансового відділу.

Та слід враховувати у даній справі обставини не призначення позивача на раніше займану ним посаду, чи на іншу штатну посаду, а перебування у розпорядженні із виконанням тимчасово покладених на нього функцій та завдань.

Зокрема, суд зазначає, що згідно п. 6 розділу IV Інструкції №515 за наказом Голови СБУ України грошове забезпечення виплачується виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавку за службу в умовах режимних обмежень та премії в розмірах, що визначаються наказами по особовому складу та у зв`язку з тим, що порядок та виплата грошового забезпечення передбачена п. 8 розділу IV Інструкцією №515 суд зазначає, що грошове забезпечення виплачується саме за наказом Голови СБУ у порядку та у розмірах визначених Інструкцією №515.

Суд акцентує увагу, що призначення виплати грошового забезпечення Головою СБУ України за п. 6 розділу IV Інструкції №515 відбувається в разі спливу строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, якщо такі не звільнені з військової служби або не призначенні на посаду, за вмотивованим рапортом начальника або керівника, у розпорядженні якого перебував військовослужбовець.

Відповідно, поза строками перебування в розпорядженні, військовослужбовцям не передбачена до виплати надбавка за особливості проходження служби.

Враховуючи, внесені зміни до абз. 17 п. 48 Положення №1262 Указом Президента України від 05.08.2022 №560, який набув чинності 09.08.2022, період служби в умовах воєнного стану із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників чи командирів виключається, як наслідок тривалість періоду перебування у розпорядженні наразі не впливає на призначення надбавки за особливості проходження служби, умови та порядок призначення якої визначається чітко положеннями Інструкції №515.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 вважається таким, який продовжує перебувати у розпорядженні начальника УПЗ СБУ з 01.03.2022, не призначений на штатну посаду та не звільнений зі служби, виконує покладені на нього останнім розпорядженням від 22.06.2022 №5дск тимчасові функціональні обов`язки із визначенням тривалості робочого часу, робочого місця, прав, обов`язків та відповідальності, має право на призначення та виплату грошового забезпечення згідно вказаної Інструкції №515 та за ним не зберігається право щодо призначення та виплати надбавки за особливості проходження служби, оскільки така надбавка передбачена до призначення та виплати за відповідною призначеною штатною посадою, з урахуванням складності, обсягу та важливих виконуваних обов`язків із забезпечення державної безпеки, відповідно до напряму діяльності підрозділу.

ОСОБА_1 за своїм станом здоров`я визнаний непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час, та враховуючи введений в країні правовий режим воєнного стану, такий не звільнений зі служби за станом здоров`я, не виключений зі списків особового складу, наказ про звільнення скасований, виконує покладені на нього тимчасові обов`язки, які зокрема, згідно розпорядження №5/дск від 22.06.2022 мають характер аналізування правових проблем у сфері кадрового, фінансового, господарського та інших видів забезпечення оперативно-службової діяльності, соціального захисту особового складу та осіб звільнених з військової служби, з підготовкою пропозицій вирішення проблемних питань, опрацювання проектів нормативно-правових актів зі ступенем секретності, опрацювання запитів органів державної влади, установ СБУ, штабу АТЦ, підготовка проектів відповідей, опрацювання звернень громадян і запити на інформацію, підготовка відповідей, участі у підготовці проектів актів законодавства, підготовка за дорученням керівництва проектів матеріалів з інших питань та інші обов`язки, відповідно до доручення керівника та враховуючи зазначене та встановлене судом, наказом Голови СБУ №319-ОС/дск від 18.03.2022 позивачу спірна надбавка не визначена до виплати, та суд наголошує, що за згаданим наказом позивач вважається таким що перебував у розпорядженні начальника УПЗ за посадою заступника начальника УПЗ, а не такий, що перебуває у розпорядженні за відповідною займаною посадою.

Як вказано в розділі ІІІ Інструкції №515, граничні та персональні розміри надбавки за особливості проходження служби визначаються Головою СБУ, залежно від розмірів посадового окладу, виконуваних військовослужбовцями посадових обов`язків та напряму діяльності відповідного підрозділу системи СБУ.

Також, згідно наказу Голови СБУ №319-ОС/дск від 18.03.2022 ОСОБА_1 встановлено виплату грошового забезпечення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за службу в мовах режимних обмежень та преміювання згідно з розділом ІІІ Інструкції № 515/ДСК-2018.

Враховуючи вищезазначені положення розділу ІІІ Інструкції №515 останній визначає щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення та зокрема надбавку за особливості проходження служби, але така не включена в наказ №319-ОС/дск від 18.03.2022 враховуючи обставини подальшого перебування ОСОБА_1 у розпорядженні начальника УПЗ СБУ.

Згідно фотокопії рапорту начальника УПЗ СБУ від 24.02.2022 наданого позивачем спірна надбавка була зазначена до її призначення ОСОБА_1 та згідно наданої копії вказаного рапорту відповідачем, така надбавка закреслена, з пояснень приведення рапорту у відповідність до наказу Голови СБУ №319-ОС/дск від 18.03.2022, яким така не передбачена до виплати.

Суд зауважує для позивача, що жодним чином не впливає на розмір грошового забезпечення строк перебування військовослужбовця у розпорядженні, навіть за умови такого перебування понад строки визначені пунктом 48 Положення №1262, оскільки такі обставини у даній справі відсутні, такі не залежали від волевиявлення позивача, враховуючи оголошення в країні воєнного стану з причини військової агресії рф. Рішення про подальше перебування в розпорядженні ОСОБА_1 , його звільнення, чи призначення на посаду цілком залежить від осіб уповноважених його приймати, в тому числі і від Голови СБУ.

В даній справі предметом спору є надбавка за особливості проходження служби та чи належить така до виплати за обставин, які виникли у позивача, відповідно рішення про складові грошового забезпечення, до якого може входити чи ні спірна надбавка, приймаються уповноваженими на те особами, у розпорядженні яких перебуває військовослужбовець та виплата грошового забезпечення з урахуванням складових такого, здійснюється саме за наказом Голови СБУ за вмотивованим рапортом начальника, у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець, який погоджено фінансовим відділом за умови перебування військовослужбовця за штатною посадою чи покладення тимчасового виконання обов`язків за штатною посадою.

Суд враховує вказані відповідачем у відзиві положення Порядку підготовки Управлінням роботи з особовим складом та підрозділами кадрового забезпечення наказів по особовому складу, затвердженого наказом Центрального Управління Служби Безпеки України від 05.06.2016 №285, та зауважує, що допущена помилка при складенні рапорту відносно військовослужбовця, зокрема призначення грошового забезпечення, а саме щодо перелічених таких складових, не може бути усунута в робочому режимі на момент затвердження рапорту відповідним фінансовим відділом, оскільки така помилка не є граматичною, а стосується саме призначеного до виплати грошового забезпечення військовослужбовця. В разі наявності у рапорті встановлених суттєвих помилок щодо грошового забезпечення військовослужбовця, такий має повертатись до керівництва без реалізації та як наслідок, рапорт має бути сформований та підписаний в належному вигляді з дотриманням діючого законодавства.

Щодо позиції відповідача з приводу закреслення в рапорті начальника УПЗ від 24.02.2022 задля приведення останнього у відповідність до наказу Голови СБУ № 319-ОС/дск від 18.03.2022, суд зазначає, що такі дії, вчинені відповідачем в грудні 2022 року, а саме приведення рапорту у відповідність лише в грудні 2022 року до вказаного наказу є неправомірними не лише за послідовністю вчинених дій останніми але й такі, що є самовільними діями уповноважених посадових осіб підрозділу СБУ, які своїми діями порушують службові норми поводження із розпорядчими документами. Допущення таких вчинків, дій має вирішуватись в адміністративному порядку компетентними органами чи уповноваженими на те особами задля покладення відповідальності на осіб за вчинені порушення службової дисципліни та уникнення таких допущень у майбутньому.

Суд зазначає, що казаний наказ Голови СБУ №319-ОС/дск позивач у справі не оскаржує, такий не є предметом розгляду у даній справі, у зв`язку з чим суд не досліджує правомірність винесення останнього, та встановлені судом обставини у справі не впливають зафіксоване судом відсутність у позивача правових підстав щодо призначення та виплату йому спірної надбавки з березня по грудень 2022 року.

Належних та достатніх доказів щодо належності до призначення та виплати спірної надбавки позивачем до суду не надано, посилання в даній справі на положення Указу Президента України від 05.08.2022 №560 є необґрунтованим в силу положень ст. 58 Конституції України та за предметом спору.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

За вказаною справою позивачем не наведено належних та достатніх обґрунтувань, та не надано достатніх доказів щодо протиправності дій відповідача у невиплаті надбавки за особливості проходження служби з березня по грудень 2022 року, відповідачем в свою чергу доведено відсутність у позивача правових підстав на призначення та виплату спірної надбавки, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням ч. 3 ст. 139 КАС України, у суду відсутні процесуальні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат по справі враховуючи обставини вирішення справи судом та відсутності заяв від сторін по справі щодо понесених інших судових витрат по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.