Справа № 320/7118/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Справа №320/7118/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі з 01.12.1999 року по 16 квітня 2012 рік, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та невірному розрахунку загального страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати, з часу призначення пенсії, періоди роботи у зоні відчуження ЧАЕС з 01.12.1999 року по 16 квітня 2012 рік до страхового стажу в полуторному розмірі, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року на підставі довідок встановленої форми, затвердженими постановою Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань від 09.03.1988 р. №122 та постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 р. за №920;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області розрахувати загальний страховий стаж відповідно до відомостей трудової книжки серія НОМЕР_1 від 07.02.1995р. та довідок: №31219 (№47-31219) від 22.07.2021 за період роботи з 01.12.1999 р. по 31.12.2009 р., та №8148 (№47-8148) від 22.07.2021 р., за періоди роботи з 01.01.2010р. по 16.04.2012р., якими підтверджено роботу за шкідливими умовами праці за Списком №1, який є не менш ніж 45 років 04 місяці 16 днів, та визначити понаднормативний стаж, відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, яким встановлено умови стажу роботи для призначення пенсії для жінок - 15 років.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує про те, що 15 липня 2022 року звернулась до пенсійного органу із відповідною заявою та доданими до неї документами для призначення пенсії та рішенням від 22.07.2022 за № 02 структурного підрозділу Пенсійного фонду відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, яку ОСОБА_1 оскаржує в судовому порядку у справі № 320/7246/22.

11.01.2023 позивач звернулась із заявою про детальний розрахунок загального її страхового та пільгового стажу за Списком №1. Листом № 1000-0216-8/12261 від 25.01.2023 відповідачем надано роз`яснення та станом на 15.07.2022 визначено загальний трудовий стаж 38 років 06 місяців 14 днів, пільговий стаж з урахуванням кратності 12 років 07 місяців 16 днів, зарахований згідно довідок про пільговий стаж роботи форми Ф-22 від 22.07.2022 №47-31219 та Додатку 5 від 22.07.2022 №47-8148 виданих Державним підприємством «Чорнобильська АЕС» за період роботи з 01.12.1999 по 31.12.2009 та з 01.01.2010 по 16.04.2012.

ОСОБА_1 вважає, що пенсійним органом невірно розраховано її стаж роботи за Списком №1, що призвело до невірного розрахунку загального трудового стажу, індивідуального коефіцієнту стажу та понаднормативного стажу, що як наслідок призводить до суттєвого зменшення загального та основного розміру пенсії.

Позивач вважає та зауважує, що згідно довідок, виданих Державним підприємством «Чорнобильська АЕС»: №31219 (№47-31219) від 22.07.2021 за період роботи з 01.12.1999 р. по 31.12.2009 р., за формою №122, що затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09.03.1988 становить 10 років 01 місяць та за довідкою №8148 (№47-8148) від 22.07.2021 р., за періоди роботи з 01.01.2010р. по 16.04.2012р., за формою Додаток 5 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №920 від 05.07.2006 2 роки 03 місяці 16 днів. Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній, за загальний період роботи з 01.12.1999р. по 16.04.2012 р. в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1, разом становить, в одинарному обчисленні, без урахування кратності 1,5 12 років 04 місяці 16 днів.

Відповідач неправомірно визначив кратність 1,5 до періоду на роботах до 01.01.2004 для 12 років 07 місяців 16 днів, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

За трудовою книжкою позивач визначає в одинарному обчисленні загальний страховий стаж станом на дату звернення за призначенням пенсії 27 років 02 місяці 08 днів (записи №10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20), з яких за довідками №31219 (№47-31219) та №8148 (№47-8148) стаж за Списком №1 в одинарному обчисленні, без урахування кратності 1,5 12 років 04 місяці 16 днів.

ОСОБА_1 також вказала, що в період роботи за Списком №1 вона перебувала у частково оплачуваній відпустці з 11.11.2010 по 21.01.2013 по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, що підтверджується наказами ДСП «Чорнобильська АЕС» №952-к від 10.11.2010. Вихід на роботу відбувся 17.04.2012. Вважає, що вказаний період має бути належним чином зарахований до стажу за Списком №1, оскільки нею не припинялась участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Виходячи з відпрацьованого періоду з 01.12.1999 по 16.04.2012, з урахуванням вказаних довідок, записів в трудовій книжці, положень ч. 1 ст. 21 Закону № 1105, ч. 3 ст. 24, ч. 1 ст. 25 Закону №1058 та Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, позивач зазначає, що її загальний трудовий стаж становить 45 років 04 місяці 16 днів, з яких за Списком №1 з урахуванням кратності 1,5 18 років 06 місяців 24 дні, індивідуальний коефіцієнт стажу станом на 18.01.2022 0,45333, понаднормативний стаж 30 років.

Як наслідок, позивач просить визнати протиправними дії пенсійного органу по не зарахуванню до страхового стажу в полуторному розмірі період роботи за Списком №1 з 01.12.1999 по 16.04.2012 та невірно здійсненого розрахунку загального страхового стажу, зобов`язати зарахувати вказаний період в полуторному розмірі та належним чином розрахувати загальний страховий стаж та визначити понаднормативний стаж.

27.03.2023, ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

28.04.2023 до суду надійшов відзив від відповідача, в якому Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області вважає необґрунтованими заявлені позовні вимоги та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки за зверненням позивачки рішенням відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №02 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, яке вона оскаржує до суду. Відповідач вказав, що на момент звернення позивачки із заявою їй виповнилось 45 років 10 місяців 24 дні, страховий стаж становить 38 років 06 місяці 14 днів (в т.ч. додаткові за Списком №1 10 років), пільговий стаж складає 16 років 05 місяців 01 день (робота на ЧАЕС після 01.01.1991 за Списком №1).

За п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 20 років у жінок. До її стажу не зараховано період навчання з 09.09.1994 по 04.05.1995, необхідно долучити до диплому №95/03 документ щодо приналежності учбового центру «Жаклін» до закладів Міністерства освіти та науки України.

Відповідач вважає, що з урахуванням норм діючого пенсійного законодавства, рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з 01.10.2017 зниження пенсійного віку громадянам, які працювали за Списком №1 відбувається виключно на підставі ст. 114 Закону №1058, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для зазначених цілей не застосовується, посилання на рішення №1-р/2020 вважає помилковим, оскільки порядок призначення пенсії на пільгових умовах визначено безпосередньо Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи Закон України №2148 VІІІ, рішення Конституційного суду впливає на осіб, у яких право на призначення пенсії на пільгових умовах виникло до 11 жовтня 2017 року та оскільки відмова у призначення пенсії була прийнята Пенсійним фондом у Львівській області вимоги до ГУ Пенсійного фонду України у Київській області задоволенню не підлягають, відповідач не вбачає в своїх діях порушення чинного пенсійного законодавства, просить відмовити в задоволенні позову.

28.04.2023 судом отримано від позивача відповідь на відзив відповідача, в якому ОСОБА_1 зауважила, що обґрунтування відповідача у відзиві не стосуються предмету спору, безпідставне застосування відповідачем ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійний орган не надав пояснень щодо розрахунку загального страхового та трудового стажу, позивач наполягає на заявлених позовних вимогах з підстав викладених у позові, просить відхилити відзив відповідача, її позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області 28.04.1998, проживає: АДРЕСА_1 .

15.07.2022 ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного органу із заявою та доданими до неї документами про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах та отримала рішення Головного пенсійного фонду України у Львівській області №02 від 22.07.2022 про відмову в призначенні спірної пенсії. Таке рішення позивач оскаржила до суду, справа № 320/7246/22.

Поряд з тим, з отриманої відмови позивач встановила невірний обрахунок її загального трудового та страхового стажу, та 11.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою проханням надати їй детальний розрахунок загального страхового стажу та детальний розрахунок пільгового стажу за Списком №1 (з урахуванням кратності) з письмовими поясненнями, за наявними документами в пенсійній справі відповідно до відомостей, які містять пільговий та загальний стаж.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області у своєму листі відповіді № 1000- 0216-8/12261 від 25.01.2023 вказано, що після надходження звернення від 11.01.2023 № 836/6-1000-23 щодо розміру страхового стажу, матеріали відмовної пенсійної справи було переглянуто та встановлено, що, станом на 15 липня 2022 року (час звернення за призначенням пенсії), загальний трудовий стаж становить 38 років 06 місяців 14 днів, пільговий стаж з урахуванням кратності становить 12 років 07 місяців 16 днів, зарахований згідно довідок про пільговий стаж роботи форми Ф-122 від 22.07.2022 №47- 31219 та Додатку 5 від 22.07.2022 № 47-8148, виданих Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» (періоди роботи з 01.12.1999р. по 31.12.2009р. та з 01.01.2010p. пo 16.04.2012p.).

Не погоджуючись із вказаним розрахунком страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 1, ч. 3 ст. 3 КАС України).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови і порядок призначення, перерахунку плати пенсій встановлюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до ст.114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 Порядку 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пунктах 3, 6 та 20 Порядку № 637.

Судом із загальнодоступної бази «Єдиний реєстр судових рішень» встановлено та враховано, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі № 320/7246/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного пенсійного фонду України у Львівській області №02 від 22.07.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 15.07.2022 №1279, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.55 та ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного розрахунку періодів роботи ОСОБА_1 з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 в зоні відчуження Чорнобильскої АЕС, що дає право на зменшення пенсійного віку; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () призначити ОСОБА_1 , з 15 липня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 15.07.2022 №1279, поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням проведеного розрахунку періодів роботи ОСОБА_1 з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 в зоні відчуження Чорнобильскої АЕС, що дає право на зменшення пенсійного віку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від "12" грудня 2022 року у справі № 320/7246/22 повернуто скаржнику.

Таким чином, рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі № 320/7246/22 набрало законної сили 04.04.2023 та підлягає виконанню сторонами згідно положень ст. 370 КАС України.

Відповідно, обставини наявності права щодо призначення ОСОБА_1 пенсії з 15 липня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно із заявою від 15.07.2022 №1279, поданою за п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 в зоні відчуження Чорнобильскої АЕС, що дає право на зменшення пенсійного віку розглянуті у вказаній вище справі.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 78 КАС України, яка передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд зазначає слідуюче.

З вказаного рішення суду у справі № 320/7246/22 вбачається, що у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №02 від 22.07.2022, яке ґрунтувалось на тому, що позивачка не досягла віку 50 років, після досягнення якого можливо призначити пенсію на пільгових умовах за списком №1, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивачки складає 48 років 06 місяців 14 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком №1 20 років, вік заявниці 45 років.

Рішенням суду у справі № 320/7246/22 враховано та застосовано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 щодо набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах позивачем, що досяг пенсійного віку, визначеного статтею 13 Законом №1788-ХІІ, у редакції чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, після набрання чинності Законом №2148-VІІІ та після ухвалення 23.01.2020 Конституційним Судом України рішення №1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15).

Судом також встановлено, та не заперечувалось учасниками справи, що підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 за поданою нею заявою, слугували висновки органу ПФУ щодо недосягнення позивачкою пенсійного віку, передбаченого ст.114 Закону №1058-IV, водночас, наявність у позивачки загального страхового стажу, в тому числі пільгового, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідачем не заперечувалось, про що вказано у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №02 від 22.07.2022.

Відповідно, суд зауважує, що предметом спору у даній справі є відповідь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, оформлена листом від 25.01.2023 № 1000-0216-8/12261 в якій останній за наслідками перегляду матеріалів відмовної пенсії визначив загальний страховий стаж позивача 38 років 6 місяців 14 днів, пільговий стаж з урахуванням кратності 12 років 7 місяців 16 днів.

Як наслідок, предметом спору в даній справі є дії відповідача щодо обрахування загального страхового стажу, визначення пільгового стажу за Списком №1, а саме дії щодо врахування за трудовою книжкою та довідками наданими позивачем за 01.12.1999 по 16.04.2012 пільговий стаж позивача по Списку №1 в полуторному обчисленні - 12 років 07 місяців 16 днів, а не в одинарному. Також позивач вказує про визначення індивідуального коефіцієнту стажу та понаднормативного стажу.

З таким розрахунком ОСОБА_1 не погоджується, наполягає на невірному обрахуванні відповідачем її трудового та страхового стажу, невірного застосування кратності до періоду роботи за Списком №1, врахування з 01.12.1999 по 16.04.2012 стажу по Списку №1 в кратному обчисленні 12 років 07 місяців 16 днів, замість явного одинарного 12 років 04 місяці 16 днів.

Суд враховує, що відповідач у своєму відзиві не надав суду належних та достатніх обґрунтувань щодо зазначеного обрахованого стажу позивача у спірній відповіді надісланій позивачу.

Також, суд зазначає, що матеріали справи на час вирішення судом спору між сторонами не мають доказів призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за вказаним рішенням суду у справі № 320/7246/22.

Таким чином, суд вважає відсутніми обставини встановлення та дослідження наявності у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, оскільки вказані обставини були предметом дослідження у справі № 320/7246/22, перевірці такі у даній справі не підлягають, враховуючи застосування судом ч. 4 ст. 78 КАС України, відтак, встановленню підлягає саме дії пенсійного органу при розрахунку ОСОБА_2 загального трудового стажу, визначення пільгового стажу за Списком №1, розгляд питання щодо індивідуального коефіцієнту стажу та понаднормативного стажу, зокрема, дії відповідача щодо врахування за трудовою книжкою та довідками наданими позивачем за 01.12.1999 по 16.04.2012 страховий стаж позивача по Списку №1 в полуторному обчисленні - 12 років 07 місяців 16 днів, а не в одинарному.

Згідно ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII) час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Пунктом 4 Постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року №1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховуються у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію по списку № 1, затвердженою Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Дію вказаної Постанови було пролонговано пунктом 1 Постанови Ради Міністрів СРСР № 1136 «Про продовження на 1991-1995 роки строку дії Постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРП від 29.12.1987 року № 1497».

За пунктом 2 Постанови КМ України «Про компенсації та пільги особам, які працюють на Чорнобильській АЕС і у зоні відчуження» від 29.02.1996 року № 250, пунктом 3 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів від 30.06.1998 року № 982, пунктом 3 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» 07.02.2000 року № 223, пунктом 3 Постанови КМ України «Про доплати компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» від 29.01.2003 року №137, абзацом 6 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження» №571 від 27.04.2006 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 р. № 1400 «Про доповнення Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 571», абзацом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 р. № 831 із змінами, внесеними Постановою КМУ від 21.09.2011 р. № 984. Постанови КМУ від 29.12.2014 р. № 717 від 20.04.2016 р. № 297, робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1).

Відтак, законодавець надав Кабінету Міністрів України з 1 січня 1993 року та в наступні роки встановлювати пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження, відповідними Законами, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який є спеціальним законом для застосування у питанні обчислення стажу роботи для осіб, віднесених до категорії «чорнобильців» та як наслідок, у період з 01.01.1988 року по теперішній час особам, які постійно працюють у зоні відчуження, час роботи зараховується до стажу роботи у полуторному розмірі, що мало бути вчинено відповідачем належним чином.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2006 р. № 920 Про внесення змін до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній внесено до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, зміни, зокрема доповнено Порядок Додатком № 5, за яким передбачено складення довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно за вказаними вище формами №122 та Додатку №5 складені та подані позивачем довідки №31219 та №8148.

Абзацом 2 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV) визначено, що період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Згідно ст. 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 2 березня 2000 року № 1533-III страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій (за винятком пенсії по інвалідності) та виплат за страхуванням на випадок безробіття, включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 07.02.1995 загальний страховий стаж на дату звернення позивача (на 15.07.2022) із заявою про призначення пенсії складає 27 років 02 місяці 08 днів. За вказаним стажем відповідач заперечень не виклав у відзиві.

Зокрема, до вказаного загального страхового стажу за трудовою книжкою, входять спірні періоди роботи по Списку №1, яка надана позивачем до справи та досліджена судом, вбачаються наступні записи:

- (запис №10) 01.12.1999 року робота в Державному підприємстві НАЕК Енергоатом ВП ЧАЕС Міненерго України на посаді лаборанта радіометриста 5 групи відділу ядерної безпеки та контролю надійності згідно з наказом від 17.11.1999р. №319лc;

- (запис №11) державне підприємство НАЕК Енергоатом ВП ЧАЕС Міненерго України перейменоване з 01.07.2001р. в Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2001 р. №399;

- (запис №12) 03.11.2003р., відповідно до наказу від 22.10.2003р. за № 484лс переведено на посаду лаборанта радіометриста 4 розряду відділу ядерної безпеки Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС»;

- (запис №13) 09.11.2004р., згідно з наказом від 12.11.2004р. за №769лс, присвоєно 5 розряд лаборанта радіометриста в цьому ж відділі;

- (запис №14) Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2005р. № 588 ДСП «Чорнобильська АЕС підпорядкована Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи;

- (запис №15) з 01.01.2006р., підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. Підстава: Наказ ДСП «Чорнобильська АЕС» № 834 від 01.11.2006р.;

- (запис №16) 02.07.2007р., згідно з наказом від 27.06.2007р. за №186лс, переведено в управління капітального будівництва на посаду економіста з договірної і претензійної роботи;

- (запис №17) 02.07.2008р. відповідно до наказу від 02.07.2008р. №480лс, у зв`язку з реорганізацією переведена економістом 1 категорії з договірної і претензійної роботи у відділ договорів капітального будівництва;

- (запис №18) з 01.01.2010р., підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. Підстава: Наказ ДСП «Чорнобильська АЕС» № 189 від 24.03.2011p.;

- (запис №19) Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.09.2011р. №878-р ДСП «Чорнобиль ЛЕС передано в сферу управління Державного агентства з управління зоною відчуження;

- (запис № 20) 18.09.2012р. відповідно до наказу від 17.09.2012р. №428лс, у зв`язку реорганізацією переведена економістом з договірної і претензійної роботи 1 (першої) категорії у кошторисно договірний відділ (в якому працюю по даний час).

Зауважень у відповідача щодо вказаних записів в трудовій книжці до суду не подано.

Відповідно до наданих до справи та досліджених судом довідок виданих Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» вбачається:

- № 31219 (№47-31219) від 22.07.2021р. виданої та сформованої за встановленою формою № 122, за період роботи з 01.12.1999р. по 31.12.2009р., вказано, що ОСОБА_1 була зайнята а роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 р. №1497-378 і постановою ЦК КПРС, Ради міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Зокрема, у довідці зазначено, що період роботи з 01.01.1988 до 01.01.2015 зараховується до стажу при визначенні пенсії у полуторному розмірі.

Відповідно, за довідкою №31219 стаж за Списком № 1 становить - 10 років 01 місяць.

- №8148 (№47-8148) від 22.07.2021p., за період роботи з 01.01.2010р. по 16.04.2012р. виданої та сформованої за формою Додаток вказано виконання ОСОБА_2 робіт за посадою у відділі капітального будівництва, економіста по договірній та претензійній роботі, що передбачена Списком №1, розділом ХХІІ, підрозділом 1-22.1 ІГ постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 код КП 2441.2, за наказом ДСП ЧАЕС від 24.03.2011 №189 визначено трудовий стаж - 02 роки 03 місяці 16 днів, відповідно визначено в одинарному розмірі.

Згідно Наказу ДСП «Чорнобильська АЕС» №952-к від 10.11.2010 судом встановлено надання ОСОБА_1 з 11.11.2010р. по 21.01.2013р. частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку.

За наказом ДСП «Чорнобильська АЕС» №254-к від 18.04.2012р. з особового складу ОСОБА_1 приступила до роботи з 17.04.2012 р. на попередній посаді, з попереднім умовами праці, з виконанням робіт у зоні відчуження, на умовах повного робочого часу.

Відповідно, наявні обставини закінчення частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1 та виходу на роботу 17.04.2012р. на посаду та роботу передбачену Списком №1.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що у полуторному розмірі має бути також обраховано період перебування позивача у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Заперечень щодо даних обставин відповідач не надав суду.

Зокрема, суд зазначає, що за записами трудової книжки та довідок за періодами роботи, а саме: з 01.12.1999 по 03.11.2003 3 роки 11 місяців 4 дні; з 04.11.2003 по 31.12.2003 1 місяць 27 днів; з 01.01.2004 по 31.12.2009 - 5 років 11 місяців 30 днів; з 01.01.2010 по 10.11.2010 10місяців 9 днів; з 11.11.2010 по 16.04.2012 1 рік 5місяців 6 днів, як наслідок з 01.12.1999 по 16.04.2012 загальний стаж по Списку №1 в одинарному обчисленні становить - 12 років 04 місяці 16 днів.

Враховуючи положення вказаного вище законодавства, пільговий стаж за Списком №1 позивача складає 6 років 02 місяці 8 днів, що вираховується із загального встановленого стажу визначеного одинарному розмірі 12 років 04 місяці 16 днів із застосування полуторного розміру (кратності) (12 років 04 місяці 16 днів х 1,5 = 6 років 02 місяці 8 днів).

Пільговий стаж позивача із урахуванням такого у полуторному розмірі (кратності 1,5) склав 18 років 06 місяців 24 дні, що обраховується із встановленого стажу в одинарному розмірі 12 років 04 місяці 16 днів + додатковий стаж 6 років 02 місяці 08 днів.

Як наслідок, календарний страховий стаж ОСОБА_2 становить 27 років 02 місяці 08 днів, додатковий пільговий стаж складає 06 років 02 місяці 08 днів.

Враховуючи норму вказаної ч. 3 ст. 24 Закону №1058-VІ до страхового стажу підлягає зарахуванню додатково 12 років визначених за кожний повний рік стажу на роботах за Списком №1, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідками, наказами.

Суд зазначає, що загальний стаж позивача складає 45 років 04 місяці 16 днів (календарний стаж 27 років 02 місяці 08 днів + пільговий 06 років 02 місяці 08 днів + 12 років за ч. 3 ст. 24 Закону №1058-VІ).

Також, встановлений судом стаж розрахований за період з 01.12.1999 по 16.04.2012 в одинарному обчисленні становить 12 років 04 місяці 16 днів, а з урахуванням належного визначення останнього у полуторному розмірі, складає 18 років 06 місяці 24 дні, у зв`язку з чим суд вважає невірним обрахування Пенсійним фондом за спірний період позивача період роботи за Списком №1 явні 12 років 04 місяці 16 днів в полуторному розмірі, а не в належному одинарному.

Відповідач належними та достатніми доказами не обґрунтував та не вказав про причини та підстави проведення спірного обрахунку стажу позивача за Списком №1 за період з 01.12.1999 по 16.04.2012 в полуторному обчисленні.

Щодо вказаного позивачем розрахунку індивідуального коефіцієнту із посиланням на положення ст. 25 та ст. 27 Закону № 1058-VІ який вважає ОСОБА_1 відповідач розрахує із визначеного ним страхового стажу 38 років 06 місяців 14 днів, а має вирахувати із 45 років 04 місяці 16 днів, суд вважає передчасною таку позицію, у зв`язку з тим, що відсутні обставини здійснення обчислення пенсії та її нарахування та відповідно визначення протиправності чи законності дій пенсійного органу щодо застосування індивідуального коефіцієнту. Застосування коефіцієнту є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, відповідно за вказаного суб`єкта владних повноважень визначити індивідуальний коефіцієнт з урахуванням положень чинного законодавства є діями, які суперечать покладеним повноваженням та функціям на державний орган, що уповноважений здійснювати перерахунок, нарахування та виплату пенсії.

Щодо понаднормативного стажу, суд зазначає, що абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яка набрала чинності з 11.10.2017, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Враховуючи обставини відпрацювання ОСОБА_2 за Списком №1 більше 15 років, як визначено в ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та враховуючи висновки Конституційного Суду України в рішенні №1-р/202 від 23.01.2020, судом встановлений станом на дату звернення позивача до пенсійного органу (на 15.07.2022) загальний трудовий стаж 45 років 04 місяці 15 днів, відповідно понаднормативний стаж у позивача складає 30 років 04 місяці 15 днів, що відповідно підлягає врахуванню пенсійним органом при обчисленні та нарахуванні пенсії.

Частина 1 статті 9 КАС України визначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Судом встановлено, що відповідачі не виконали покладений на них обов`язок щодо доказування за ч. 2 ст. 77 КАС України. Натомість, позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог в частині порушеного права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, а наведені ним доводи не спростовані відповідачами.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в трудовій книжці та наданих документах до суду та до Пенсійного фонду позивачем підтверджено загальний трудовий стаж 45 років 04 місяці 16 днів, стаж роботи за Списком № 1 обрахованого у полуторному розмірі (з урахуванням кратності 1,5) 18 років 06 місяців 24 дні, доведено протиправні дії відповідача щодо визначення спірного періоду з 01.12.2019 по 16.04.2012 12 років 07 місяців 16 днів як пільговий стаж з урахуванням кратності, та підтверджено наявність понаднормативного стажу у вигляді 30 років.

Суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до абзацу десятого статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року № 2297-VI персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, відтак, відомості про загальний трудовий стаж, пільговий стаж роботи за Списком №1, яка дає право на призначення пенсії, відносяться до персональних даних.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконного чи є недостовірними.

Отже, неналежне визначення позивачу загального трудового стажу роботи, стажу за Списком №1, що відповідно впливає на призначення пенсії, відповідач порушив право позивача на зміну його персональних даних, які є недостовірними, на достовірні.

Заявлені позовні вимоги позивача є способом захист права на отримання належного розміру пенсії, тому останні підлягають судовому захисту шляхом відновлення порушених прав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України).

Таким чином, задля забезпечення належного та ефективного захисту встановленого порушеного права позивача на призначення їй належного розміру пенсії виходячи їз розрахунку загального трудового стажу, пільгового стажу, понаднормативного стажу суд, застосовуючи положення ст. 245 КАС України, вважає необхідним захистити порушене право позивача шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі з 01.12.1999 року по 16 квітня 2012 рік, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та невірному розрахунку загального страхового стажу та зобов`язати зарахувати, станом на 15.07.2022 періоди роботи у зоні відчуження ЧАЕС з 01.12.1999 року по 16 квітня 2012 рік до страхового стажу в полуторному розмірі, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року на підставі довідок встановленої форми, затвердженими постановою Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань від 09.03.1988 р. №122 та постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 р. за №920, що становить 18 років 06 місяців 24 дні, зобов`язати розрахувати загальний страховий стаж відповідно до відомостей трудової книжки серія НОМЕР_1 від 07.02.1995р. та довідок: №31219 (№47-31219) від 22.07.2021 за період роботи з 01.12.1999 р. по 31.12.2009 р., та №8148 (№47-8148) від 22.07.2021 р., за періоди роботи з 01.01.2010р. по 16.04.2012р., якими підтверджено роботу за шкідливими умовами праці за Списком №1, який є не менш ніж 45 років 04 місяці 16 днів, та визначити понаднормативний стаж, відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, яким встановлено умови стажу роботи для призначення пенсії для жінок - 15 років, що становить не менше 30 років враховуючи висновки суду.

У підсумку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного позову до суду у сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією №191162951 від 17.02.2023.

З урахуванням прийняття рішення судом про задоволення позовних вимог, вказаний судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі з 01.12.1999 по 16.04.2012, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та невірному розрахунку загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) станом на 15.07.2022 зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у зоні відчуження ЧАЕС з 01.12.1999 по 16.04.2012 до страхового стажу в полуторному розмірі, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року на підставі довідок встановленої форми, затвердженими постановою Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань від 09.03.1988 р. №122 та постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 р. за №920, що становить 18 років 6 місяців 24 дні з урахуванням висновків суду.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) розрахувати загальний страховий стаж ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) відповідно до відомостей трудової книжки Серії НОМЕР_1 від 07.02.1995р. та довідок: №31219 (№47-31219) від 22.07.2021 за період роботи з 01.12.1999 р. по 31.12.2009 р., №8148 (№47-8148) від 22.07.2021 р., за періоди роботи з 01.01.2010р. по 16.04.2012р., якими підтверджено роботу за шкідливими умовами праці за Списком №1, який є не менш ніж 45 років 04 місяці 16 днів, та визначити понаднормативний стаж, відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, яким встановлено умови стажу роботи для призначення пенсії для жінок - 15 років, який становить не менше 30 років, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.