Справа № 480/4712/23
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
23 травня 2023 року Справа № 480/4712/23
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Савицька Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду, через представника, звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, яким просить:
- скасувати рішення Комісії з розгляду документів для видачі посвідчення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Сумської обласної державної адміністрації за поданням Сумської міської ради відповідно до витягу з протоколу засідання №21 від 28.11.2011, рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України відповідно витягу з протоколу засідання № 82 від 03.02.2015;
- зобов`язати Комісію з розгляду документів для видачі посвідчення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Сумської обласної державної адміністрації розглянути повторно заяву ОСОБА_2 та видати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.
Крім того, разом з позовом позивачем подано клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд встановив, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, враховуючи наступне.
У відповідності до вимог пунктів 2, 8, 11 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Всупереч зазначеним вимогам позивач не зазначив коди ЄДРПОУ та офіційні електронні адреси відповідачів, відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а також власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Крім того, за приписами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
У даній категорії справ законодавець визнав строк в шість місяців достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Постанова Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №640/25046/19 містить правовий висновок, згідно з яким причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Окрім того, у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 20.04.2021 у справі №807/627/16: 1) День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.; 2) Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.; 3) Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.; 4) Варто наголосити, що право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, гарантує й стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР.; 5) Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.; 6) У пункті 36 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Європейський суд) від 04.12.1995 у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинив для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №9901/462/21 сформульовані правові позиції, у силу яких учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів позову, позивач просить суд скасувати рішення Комісії з розгляду документів для видачі посвідчення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Сумської обласної державної адміністрації за поданням Сумської міської ради відповідно до витягу з протоколу засідання №21 від 28.11.2011, рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України відповідно витягу з протоколу засідання № 82 від 03.02.2015.

У тй же час, позивач звернувся до суду з позовом засобами поштового зв`язку 18.05.2023, тобто після спливу встановленого, ч. 2 ст. 122 КАС України, строку звернення до суду.

При цьому, мотивуючи клопотання про поновлення строку звернення до суду, позивач зазначає, що 23.10.2011 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради з заявою про обмін посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначає, що на початку 2012 року отримав телефонний дзвінок від представника Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради з повідомленням, що розгляд клопотання направлено в м. Київ, на Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС при Міністерстві соціальної політики України. Зазначає, що протягом 2012, 2013, 2014 років позивач неодноразово, в телефонному та в усному режимі при особистому відвідуванні, звертався до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради з проханням надати інформацію, щодо розгляду заяви та отримував відповідь, що про результати розгляду заяви буде повідомлено письмово. Також представник позивача зазначає, що не дочекавшись відповіді, 16.03.2023 позивач повторно звернувся до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації з проханням обміну посвідчення, на що отримав відповідь Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 10.04.2023 № 269-01YH, що за результатами розгляду заяви від 2011 року, відповідно до рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС при Міністерстві соціальної політики України, протоколу № 82 від 03.02.2015, позивачу було відмовлено у визначені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС на тій підставі, що не підтверджено факт перебування в зоні відчуження. Зауважує, що на адвокатський запит № 6 від 26.04.2023 було отримано оскаржувані рішення, після чого звернувся до суду із даним позовом.

Розглянувши вказані доводи позивача, суд не знаходить поважними причини пропуску звернення до суду, виходячи з наступного.

Позивач звернувся із заявою про обмін посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 2011 році, і як зазначає у заяві про поновлення процесуального строку, протягом 2012-2014 років неодноразово в телефонному режимі та усно звертався до Управління для надання інформації про результати розгляду заяви, проте, не надає жодних доказів на підтвердження здійснення таких дій протягом вказаного періоду.

Крім того, позивачем у заяві про поновлення процесуального строку взагалі не зазначено інформації щодо здійснення ним будь-яких дій для отримання інформації щодо заяви про обмін посвідчення у період з 2015 по дату повторного звернення до Департаменту (16.03.2023), зважаючи на тривале невирішення вказаного питання.

Також, суд зауважує, що саме по собі листування з відповідачем не може встановлювати моменту, з якого відповідач дізнався про порушення своїх прав та визначення початку процесуального строку.

Відтак, наведені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини, а саме: звернення до відповідача у телефонному та усному порядку протягом 2012-2014 років, отримання копії оскажуваних рішень лише на адвокатський запит, суд не визнає поважними, оскільки вони не були об`єктивною перешкодою для звернення до суду у встановлений законом строк. За таких обставин, суд вважає, що заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає, позовну заяву ОСОБА_1 було подано з пропуском строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Отже, позивачу пропонується усунути недоліки шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви із зазначенням видомостей щодо коду ЄДРПОУ та офіційних електронних адрес відповідачів, відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а також власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- заяви про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням у ній інших підстав та наданням належних доказів поважності його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Савицька