Справа № 240/2928/23
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/2928/23

категорія 104000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)", третя особа: Міністерство юстиції України про визнання протиправною бездіяльності,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)" в частині неналежних умов тримання ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з травня 2020 року по липень 2022 року тримався під вартою у Державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)" в неналежних умовах, що негативно впливало на моральний стан ОСОБА_1 , викликало моральні страждання, які в свою чергу, призвели до погіршення загального фізичного стану.

Неналежні умови тримання було встановлено в ході проведення комплексної перевірки Генеральної прокуратури України спільно з працівниками галузевого відділу прокуратури області у лютому 2019 року та повторно в ході моніторингового візиту до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" у липні 2020 року, проте відповідачем вказані недоліки не було усунуто, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності, яка безпосередньо порушує права й позивача.

Ухвалою суду від 17.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнає, посилаючись на їх безпідставність. Звертає увагу, що позовні вимоги ґрунтуються на відповіді Генеральної прокуратури України щодо проведення у лютому 2019 року комплексної перевірки ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", тоді як позивач тримався під вартою у період з травня 2020 року по липень 2022 року. Наголошує, що за час перебування позивача під вартою умови тримання повністю відповідали встановленим вимогам, скарг до адміністрації установи з приводу неналежних умов тримання від нього не надходило.

Третя особа надала письмові пояснення, в яких вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на підставі ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 23.05.2020 тримався під вартою у ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)".

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 27.07.2022 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий арешт без застосування електронного засобу контролю.

На адвокатський запит представника позивача від 07.04.2022 Офісом Генерального прокурора надано відповідь за №20/2/2-332543-22 від 29.04.2022, де повідомлено, що працівниками Генеральної прокуратури України спільно з працівниками галузевого відділу прокуратури області у березні 2019 року проведено перевірку ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", де виявлено порушення вимог законодавства щодо неналежного матеріально-побутового забезпечення в`язнів, про що винесено вказівку в порядку ст.26 Закону України "Про прокуратуру".

За результатами повторного моніторингового візиту 29.07.2020 до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" представників Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини також встановлено порушення вимог законодавства щодо неналежного матеріально-побутового забезпечення в`язнів.

Позивач вважаючи, що він утримувався в неналежних умовах в установі виконання покарань, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача по усуненню виявлених порушень, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" №3352-XII від 30 червня 1993 року (далі - Закон №3352-XII) передбачено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до частин першої, третьої статті 4 Закону №3352-XII установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Відповідно до статті 7 Закону №3352-XII, частини третьої статті 18 Кримінально-виконавчого кодексу України та з метою удосконалення норм, що регламентують порядок й умови перебування осіб, які тримаються під вартою, а також окремих категорій засуджених у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, Наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року №1769/5 затверджено Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Правила).

Згідно п. 1 Правил, Ці Правила, розроблені відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, Кримінально-виконавчого кодексу України, Закону України "Про попереднє ув`язнення", регулюють порядок й умови перебування у слідчих ізоляторах осіб, які тримаються під вартою, та окремих категорій засуджених.

Як зазначає позивач у позові, обґрунтовуючи наявність неналежних умов тримання, разом з ним у камері утримувалось в середньому 7-14 людей, що складало менше 2-2,5 кв. м на особу, що спричиняло значний дискомфорт та принижувало гідність позивача; стан його камери позбавляв особистого простору та можливості вільного пересування, а також нормальному дружньому спілкуванню з особами, які також утримувались в даних камерах, а відсутність вікон в камерах виключало попадання прямих сонячних променів до камери, що створювало і без того гнітючу обстановку в камері.

Порушення відповідачем санітарних норм в туалеті, користування речовим майном, що не придатне до експлуатації та права приватності у банному комплексі, де не обладнані душові кабіни шторками або перегородками створювало значний дискомфорт у задоволенні природних потреб людини, що порушує людську гідність ув`язненого, що супроводжується глибокими моральними стражданнями та переживаннями внаслідок нелюдського поводження.

Відповідно до ст.11 Закону №3352-XII особам, взятим під варту, забезпечуються побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни.

Норма площі в камері для однієї взятої під варту особи не може бути менше 2,5 квадратного метра, а для вагітної жінки або жінки, яка має при собі дитину, - 4,5 квадратного метра.

Особам, взятим під варту, надаються безплатно за єдиними нормами, встановленими Кабінетом Міністрів України, харчування, індивідуальне спальне місце, постільні речі та інші види матеріально-побутового забезпечення. В необхідних випадках їм видається одяг і взуття встановленого зразка.

Розділом ІІІ Правил встановлено особливості розміщення в СІЗО ув`язнених і засуджених, зокрема відповідно до п.1 ув`язнені та засуджені розміщуються в камерах згідно з вимогами режиму та ізоляції, визначеними статтями 7, 8 Закону України "Про попереднє ув`язнення" та статтею 92 КВК, відповідно до плану покамерного розміщення.

Ув`язнених та засуджених тримають у маломісних (від 2 до 6 осіб) або загальних (від 7 осіб і більше) камерах. Розміщення ув`язнених та засуджених у камерах здійснює черговий помічник за узгодженням з оперативним відділом СІЗО, неповнолітніх осіб - за узгодженням з оперативним відділом і відділом соціально-психологічної роботи СІЗО (п.2 глави 1 розділу III Правил).

Ліжка в камерах встановлюють так, щоб забезпечити право на приватність ув`язнених (засуджених), та у кількості, що відповідає встановленій нормі жилої площі на одну особу (п.3 глави 2 розділу III Правил) .

Кожна камера обладнується робочим (денним) та черговим (нічним) освітленням, а також електричними розетками для підключення електроприладів. Денне освітлення персонал СІЗО вмикає та вимикає у час, визначений розпорядком дня (п.2 глави 2 розділу III Правил) .

Ув`язненим надаються безплатно харчування, індивідуальне спальне місце, постільні речі та інші види матеріально-побутового забезпечення, за потреби - одяг і взуття встановленого зразка (п.1 глави 4 розділу IX Правил).

У позовній заяві позивач не вказав у який саме період, на його думку, були неналежні умови утримання.

Як зазначає відповідач, за період перебування в установі ОСОБА_1 був поміщений до камер:

- №324, де утримувалась одна особа (розраховано на 4 особи);

- №235, де утримувалась одна особа (розраховано на 2 особи);

- №229, де утримувалось 6 осіб (розраховано на 8 осіб);

- №331, де утримувалась 3 особи (розраховано на 4 особи);

- №229, де утримувалось 5 осіб (розраховано на 8 осіб);

- №104, де утримувалась одна особа (розраховано на 10 осіб);

- №332, де утримувалась одна особа (розраховано на 4 особи).

Площа вищезазначених камер відповідно до акту вимірювання житлової площі приміщень установи складає: кам.№324 - 11,66 кв.м, кам.№235 - 7,4 кв.м, кам. №229 - 21,9 кв.м,кам №331 - 19,4 кв.м, кам №104 - 46,5 кв.м, кам.№332 - 21,5 кв.м (без урахування площі санвузла).

Вищезазначені камери перебувають в задовільному санітарному стані, вентиляція в приміщеннях камер є природною припливною (систематичне відкриття вікон та кватирок для видачі їжі). Примусове провітрювання в камерах проводиться кожен день протягом години під час прогулянки ув`язнених. Сирість та цвіль в даних камерах відсутня. Природнє освітлення камер задовольняє побутові потреби засуджених та ув`язнених, а штучне освітлення камер достатнє, щоб дані особи мали змогу писати, читати або працювати без шкоди для зору. Зазначені камери мають вікна розміром 1.30 м х 1.10м.

Температурний режим в камерах установи дотримується.

Камери обладнані санвузлами (відгородженими від жилої площі камери парапетом висотою 160 см, який виготовлений з цегляної кладки). Санвузли обладнано дверима, що забезпечує повну приватність при відвідуванні туалету. Камери №№324,235,229,331,332 обладнані санвузлами зі змивними бачками.

На лазне-пральному комплексі установи проведено заміну водопостачання у всіх мийних відділеннях з можливістю самостійного регулювання температури води, облаштовано 9 душових кабінок для миття, які забезпечують особі приватність.

Постільна білизна видається за встановленими нормами відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції від 20.02.2012 №280/5.

Скарг до адміністрації установи з приводу неналежних умов тримання від позивача за час перебування в установі не надходило.

Також відповідачем на спростування доводів позивача вказано й про усунення недоліків, на які було наголошено в ході попередніх перевірок.

Зазначені пояснення підтверджуються довідками відділу контролю за виконанням судових рішень, відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", фотознімками камер.

Позивачем на підтвердження своїх доводів щодо неналежного утримання додано лист Офісу Генерального прокурора за №20/2/2-332543-22 від 29.04.2022, де повідомлено, що працівниками Генеральної прокуратури України спільно з працівниками галузевого відділу прокуратури області у березні 2019 року проведено перевірку ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", в ході якої виявлено порушення вимог законодавства щодо неналежного матеріально-побутового забезпечення в`язнів та вказівку, винесену в порядку ст.26 Закону України "Про прокуратуру".

Суд критично оцінює даний доказ з огляду на те, що перевірка проводилась у березні 2019 року, тоді як позивач прибув до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" лише у травні 2020 року.

Також позивачем надано звіт за результатами повторного моніторингового візиту 29.07.2020 до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" представників Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, де також встановлено порушення вимог законодавства щодо неналежного матеріально-побутового забезпечення в`язнів.

Разом з тим, у вказаному звіті перевіряючі вказують, що в окремих камерах встановлені неналежні умови тримання, без конкретизації у яких саме камерах були встановлені такі порушення, а тому даний звіт не може бути прийнятий судом як належний доказ на підтвердження факту тримання саме позивача в неналежних умовах в ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)".

Суд звертає увагу, що в даному випадку суд досліджує питання щодо наявності протиправної бездіяльності з боку відповідача щодо незабезпечення конкретно позивачу належних умов тримання, а не загальний стан діяльності установи. При цьому, суд має встановити конкретні факти неналежного утримання позивача та час, коли вони мали місце, проте додані до позовної заяви матеріали не містять такої інформації.

Слід врахувати, що даний звіт складено за результатами повторного моніторингового візиту 29.07.2020, тоді як позивач тримався під вартою до 27.07.2022, доказів наявності неналежних умов тримання після 29.07.2020 до 27.07.2022 позивачем не надано. Натомість відповідачем надано докази щодо усунення у цей період недоліків, на які було наголошено в ході попередніх перевірок, тобто на спростування доводів позивача про наявність протиправної бездіяльності.

Посилання позивача на погіршення стану здоров`я через неналежні умови тримання суд оцінює критично, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що позивач утримувався у неналежних умовах, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між триманням позивача в установі та погіршенням стану його здоров`я.

Натомість виписка з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 свідчить, що позивач прибув до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" 29.05.2020, мав інвалідність ІІІ групи. За час перебування в установі йому систематично надавалась медична допомога як лікарями установи, так і лікарями КП "Лікарня №2", ОКЛ ім.О.Ф.Гербачевського. Зазначені докази спростовують доводи позивача про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо забезпечення йому належних умов тримання в частині надання медичної допомоги.

Згідно із ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, а відповідачем спростовано наявність протиправної бездіяльності щодо забезпечення позивачу належних умов тримання під вартою в ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 22 травня 2023 р.