Справа № 160/8687/23
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2023 року Справа № 160/8687/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Жукової Є.О., -
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича, Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання незаконними рішення, дії, скасування постанов, -
25.04.2023 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій позивач просить суд визнати незаконними рішення та дії державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломейком Дмитром Сергійовичем та зобов`язати його та Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення шляхом скасування наступних постанов: про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 року; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 року на суму 305,01 грн; про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 року на суму 5000,00 грн; про арешт коштів боржника від 21.03.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання незаконними рішення, дії, скасування постанов, залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків позовної заяви до 15.05.2023 р.
Роз`яснено позивачу, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання до суду: доказів поважності пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою, у відповідності до ст. ст. 118, 122, 287 КАС України; уточненої позовної заяви, з урахуванням норм ст. ст. 245, 287 КАС України, враховуючи суб`єктний склад сторін та - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, та її копію, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи; докази сплати судового збору за подання даної позовної заяви у розмірі 5 368,00 грн.
15.05.2023 р., до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, позивачем було подано документи на виконання вимог ухвали суду від 26.04.2023 р., зокрема уточнену позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича, Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій позивач просить суд визнати незаконними рішення та дії державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломейком Дмитром Сергійовичем та зобов`язати його та Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення шляхом скасування наступних постанов: про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 року; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 року на суму 305,01 грн; про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 року на суму 5000,00 грн; про арешт коштів боржника від 21.03.2023 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/14105/20 задоволено позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу та стягнення суми податкового боргу в розмірі 50 000,00 грн.

29.03.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у вищезазначеній справі видано виконавчий лист №160/14105/20, строк пред`явлення до виконання до 26.05.2021 року.

12.05.2021 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Добридніком Сергієм Анатолійовичем було відкрито виконавче провадження №65371878, яке згодом було завершено, що стверджується результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП.

12 квітня 2023 року ОСОБА_1 випадково стало відомо, що з невідомих причин 20.03.2023 року державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейком Дмитром Сергійовичем повторно відкрито виконавче провадження №71326997 на підставі заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 30.01.2023 року про примусове виконання виконавчого листа №160/14105/20 виданого 29.03.2021 року строком до 26.05.2021 року.

Отже, Виконавець повторно накладав арешт на грошові кошти боржника з тих самих підстав. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 9 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та (або) на кошти на рахунках боржника в банках у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав.

Попри це, постанову про відкриття виконавчого провадження та інші постанови та документи по цьому провадженню позивач не отримував.

Позивач також зазначає, що в матеріалах ВП 71326997 відсутні розрахунки заборгованості, на підставі яких винесено оскаржувані постанови.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 р. провадження у справі було відкрито, та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Означеною ухвалою суду витребувано у Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №65371878.

Попереджено Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про необхідність надання до суду витребуваних судом документів до 03.02.2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України).

На адресу суду Державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича було подано відзив, в тексті якого зазначено, що 17.03.2023 року до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіональног управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусове виконання надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження разом із оригіналом виконавчого листа № 160/14105/20 виданого 29.03.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області заборгованості у розмірі 50000,00 грн.

Так, 20.03.2023 року державним виконавцем керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71326997, яка направлена наступного дня за вих.№25305 стягувану до відома, боржнику за адресою АДРЕСА_1 - для виконання.

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржникові за адресою рекомендованим повідомленням, про що є відповідне поштове відправлення. Тобто, державним виконавцем не було порушено вимоги ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення копії постанови боржникові, де зазначено, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

20.03.2023 року керуючись статтями 3, 27, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору № 71326997 та постанову про стягнення мінімальних витрат на проведення виконавчих дій № 71326997.

На підставі означеного вище, та з посиланням на норми Закону України «Про виконавче провадження» відповідач вважає, що діяв у межах чинного законодавства. Просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд зазначає, що копію ухвали суду від 16.05.2023 р. у справі №160/8687/22 разом з позовною заявою та доданими до неї документами направлено в електронний кабінет Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що підтверджується довідкою, яка міститься в матеріалах справи.

На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.

Станом на дату вирішення спору по суту, відповідач не скористався правом щодо подання відзиву на позовну заяву.

Означена правова позиція викладена в тексті ухвали Касаційного адміністративного суду Верховного Суду по страві №560/5541/20 від 17.11.2022 р., в тексті якого зазначено, що байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема, у неотриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, оскільки як витребуванні у Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №65371878, так відзив на позовну заяву до суду не надходили, а матеріали справи містять відомості про належне повідомлення відповідача щодо відкриття провадження у справі та необхідність подання відзиву до суду, останнє не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного вище, суд розглянув справу відповідно до норм КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ч.4 ст.287 КАС України.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом, копія якого міститься в матеріалах справи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №804/14105/20 позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу задоволено повністю.

Стягнуто суму податкового боргу в розмірі 50 000,00 грн. з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподілялись.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 р. у справ №804/14105/20 виправлено допущену описку в описовій та резолютивній частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року.

Ухвалено вважати вірним у тексті описової та резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_1 як « НОМЕР_2 ».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №804/14105/20 набрало законної сили 26" лютого 2021 р.

З комп`ютерної програми «ДСС» судом встановлено, що 29.03.2021 р. виконавчий лист №160/14105/20, яким стягнути суму податкового боргу в розмірі 50000,00 грн. з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), був направлений супровідним листом на адресу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

В матеріалах справи міститься постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2021 р. №65371878, якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №160/14105/20 виданого 29.03.2021 р. Дніпропетровським окружним адміністратвиним судом, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заборгованість у розмірі 50 000,00 грн.

В матеріалах справи міститься заява ГУ ДПС у Дніпроптеровській області про примусове виконання рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30.01.2023 р. адресована начальнику першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просила винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після одержання виконавчого документа. Під час відкриття виконавчого провадження винести постанову про арешт майна (кошті») боржника. Здійснити реєстрацію обтяжень майна боржника. У разі ухилення сторони боржника від виконання рішення, вжити заходів для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Відповідно до ч,3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» повідомляємо про наявність у боржника, відкритих у банках чи інших фінансових установах розрахункових рахунків, а саме: - інформація невідома. Разом з додатками було направлено: оригінал виконавчого листа виданого Дніпропетровським окружним адміністратвиним судом від 29.09.2021 р. у справі №160/14105/20; постанову про повернення виконавчого документа стячувачу ВП №65371878.

20.03.2023 р. винесено постанову про розмір мінімаьних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 р. ВП №71326997, якою визначено для боржника ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат 305,01 грн.

Постановою про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 р. ВП №71326997 стягнуто з боржника: ОСОБА_1 5 000,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Межі повноважень, підстави та способи їх реалізації державними виконавцями та приватними виконавцями встановлені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» (надалі також - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року (далі також - Закон №1404-VІІІ, у чинній редакції) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Частиною 1 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено строки пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Так, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

2. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

3. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.6 ст.26 цього Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», визначено порядок повернення виконавчого документа стягувачу.

Так, Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

2. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

3. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

4. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

5. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного законодавства України, так і доказів, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає, що державний виконавець, як суб`єкт владних повноважень, в силу положень Основного Закону, повинен виконувати свої повноваження лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.

Судом встановлено, та не спростовано відповідачами, що виконавче провадження за №65371878, в рамках якого винесено постанову від 12.05.2021 р. про відкриття виконавчого провадження, в свою чергу, не відновлювалося. Натомість, 20.03.2023 року було відкрито нове виконавче провадження на підставі виконавчого листа, пред`явленого стягувачем, а не відновлено.

Суд зазначає, що виконавчий документ №160/14105/20, яким визначено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 26.05.2021 р. (включно), було пред`явлено повторно до виконання 30.01.2023 року саме стягувачем, що підтверджується заявою про примусове виконання рішення, копія якої міститься в матеріалах справи, та дає підстави стверджувати, що виконавчий лист було повернуто ДВС стягувачу.

Однак, коли саме і у зв`язку із чим було повернуто виконавчий документ матеріали справи не містять. Натомість, із заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження не вбачається, що строк пред`явлення даного виконавчого документа до виконання переривався.

Доказів того, що стягувач звертався із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, в рамках ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», якою визначено, що строки, пред`явлення виконавчого документа, стягувачем яких є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, матеріали справи також не містять.

Отже, у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повинен був бути повернутий стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення через пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Натомість, Державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейко Дмитром Сергійовичем, в порушення норм закону було відкрито виконавче провадження №71326997

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом .

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича щодо винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 року є протиправними.

Оскільки виконавче провадження №71326997 було відкрито протиправно, відповідно й винесення постанов: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 року на суму 305,01 грн; про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 року на суму 5000,00 грн; про арешт коштів боржника від 21.03.2023 року, є протиправними.

На підставі означеного вище, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломейком Дмитром Сергійовичем щодо винесення постанов: про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 року; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 року на суму 305,01 грн; про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 року на суму 5000,00 грн; про арешт коштів боржника від 21.03.2023 року, та визнати протиправними та скасувати постанови Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме: про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 року; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 року на суму 305,01 грн; про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 року на суму 5000,00 грн; про арешт коштів боржника від 21.03.2023 року.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.

Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.

Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в наступній редакції:

- визнати дії Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 року протиправними;

- визнати дії Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 року на суму 305,01 грн. протиправними;

- визнати дії Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 року на суму 5000,00 грн. протиправними;

- визнати дії Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 21.03.2023 року протиправними;

- визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 року ВП № 71326997;

- визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 року на суму 305,01 грн. ВП № 71326997;

- визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 року на суму 5000,00 грн. ВП № 71326997;

- визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича про арешт коштів боржника від 21.03.2023 року ВП № 71326997.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5 368, 00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім грн. 00 коп.), що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 12.05.2023 р.

Відтак, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню на корить позивача.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича, Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання незаконними рішення, дії, скасування постанов, задовольнити.

Визнати дії Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 року протиправними.

Визнати дії Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 року на суму 305,01 грн. протиправними.

Визнати дії Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 року на суму 5000,00 грн. протиправними.

Визнати дії Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 21.03.2023 року протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2023 року ВП № 71326997.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2023 року на суму 305,01 грн. ВП № 71326997.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича про стягнення виконавчого збору від 20.03.2023 року на суму 5000,00 грн. ВП № 71326997.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Коломейка Дмитра Сергійовича про арешт коштів боржника від 21.03.2023 року ВП №71326997.

Стягнути з Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 5 368, 00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім грн. 00 коп.).

Відповідно до ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією.

Суддя Є.О. Жукова