Справа № 461/2721/23
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2721/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

Головуючого судді - Радченка В.Є.

при секретарі Бобик Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 17 жовтня 2022 року серії РАП № 828252201, винесену інспектором з паркування Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шпаковою Тамарою Миколаївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, Також стягнути з відповідача на користь Позивача судові витрати у розмірі 4073,60 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 06.04.2023 позивачу в додатку «Дія» надійшло повідомлення щодо відкриття виконавчого провадження 71278455. Виконавче провадження відкрито приватним виконавцем Білецьким І.М. Відтак, 09.04.2023 позивачем було подано приватному виконавцю заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 71278455. Таку заяву було підписано ЕЦП та надіслано на електронну пошту приватного виконавця.

12.04.2023 позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження після чого йому стало відомо, що вказане виконавче провадження відкрито за заявою Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради щодо примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення від 17 жовтня 2022 року серії РАП № 828252201. Позивачем відповідно зроблено фотокопію оскаржуваної постанови, оскільки раніше про таку йому не було відомо, і такої він не отримував від Відповідача, а також отримано оригінал постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.03.2023.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та така підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задоволити. До суду подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 02.05.2023 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що постановою спеціаліста 1 категорії інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шпакової Т.М. серії РАП №828252201 від 17 жовтня 2022 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 грн.

Відповідно до якої, позивач 30 вересня 2022 року о 10 год. 44 хв. транспортним засобом KIA SPORTAGE д.н.з. НОМЕР_2 здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: В1009 вул.Князя Романа м.Львів з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 №1342, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Згідно з ч.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст.251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно фотознімків наданих позивачем вбачається, що 30.09.2022 об 10:44 год. позивач не отримував послуг за користування майданчиком для платного паркування, оскільки він не паркував належний йому на праві власності автомобіль КІА д.н.з. НОМЕР_2 на платному паркувальному майданчику ЛКП «Львівавтодор». Тобто автомобіль позивачем було припарковано з дотриманням правил паркування по вул. Князя Романа на майданчику для паркування (із статусом гостьовий), балансоутримувачем якого є ПП «Кейтерінг-Сервіс», відповідно розміщення на якому не було платним, а тому інспектор з паркування не міг здійснювати контролю з оплати послуг з користування цим майданчиком.

Згідно із Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 (надалі Правила)(п.13) відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

Також, відповідно до 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі ПДР) регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до 8.2 ПДР дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Згідно із п. 8.2-1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Як вбачається з фотознімків, позивачем було розміщено його автомобіль згідно вказаної схеми передбачено встановлення дорожнього знаку «місце для стоянки» (5.42.1) без інших додаткових знаків, зокрема дорожнього знаку «платні послуги» (7.14), який б вказував на платне розміщення автомобіля на такому. Тобто із зроблених інспектором з паркування і доданих до матеріалів справи про адміністративне правопорушення фотографій, не вбачається розміщення позивачем 30.09.2022 його транспортного засобу на майданчику для платного користування.

Відповідно до п. 24 постанови ПВС України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП.

Між тим, всупереч вимогам законодавства, відповідач в судове засідання не з`явився та не довів правомірність винесеної ним постанови відносно позивача за ч.1 ст. 152-1 КУпАП та наявність події адміністративного правопорушення, та не надав жодного доказу.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Однак, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що оскаржувана постанова відповідача винесена не на підставі та не у спосіб, передбачений законом, є незаконною, необґрунтованою, а тому позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП №828252201 від 17.10.2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради судовий збір у розмірі 536,80 гривні.

Грошові кошти в розмірі 536,80 грн., які позивачем зайво сплачені повернути ОСОБА_1 .

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка викладена в постанові у справі № 826/2689/15 (провадження № К/9901/7612/19)від 09 квітня 2019 року, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витратна правничу допомогу.

Судом встановлено, що 14.04.2023 року між адвокатом Заставним Романом Андрійовичем та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання правової допомоги, за яким адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, у тому числі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №82825201 від 17.10.2022 року:

-Надання правової iнформацiї, консультацій і роз`яснень з правових питань.

-Складання, подання адвокатських запитів, звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру.

-Складання, подання процесуальних документів (заяв, заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, відзивів на позовнi заяви, апеляційних і скарг. заяв про вжиття заходів забезпечення позову та будь-яких інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).

-Представництва за захисту Клієнта з питань, що прямо чи опосередковано

стосуються адміністративних правопорушень вчинених та/або інкримінованих Клієнту, у будь-яких органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, перед громадянами, посадовими і службовими особами, органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, органах національної поліції, а також у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного, адміністративного судочинства, розгляду справ про адміністративні правопорушення.

За надання правової допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги в обсязі обумовленому сторонами, у тому числі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №82825201 від 17 жовтня 2022 року, клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 3000 грн.

На виконання умов даної угоди 14.04.2023 року адвокатом заставним Віктором Миколайовичем видано ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Галицькому районні суді м.Львова, серії №1199474.

З пункту 2 додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №14/04/23 від 14.04.2023 року вбачається, що клієнт здійснює оплату за надану професійну правничу (правову) допомогу на вибір клієнта протягом 10 днів з дня ухвалення судом рішення у справі про скасування постанови/набрання чинності рішення суду по цій справі про скасування постанови.

Тобто позивач ОСОБА_1 протягом 10 днів від 18 травня 2023 року має право здійснити оплату за надану адвокатом Заставним Романом Андрійовичем правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення даної вимоги, а саме вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії РАП №828252201 від 17 жовтня 2022 року інспектора з паркування Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шпаков Тамари Миколаївни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 грн. - скасувати.

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: м.Львів, вул.Зелена,9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесений судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Грошові кошти в розмірі 536,80 грн., які позивачем зайво сплачені повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (адреса: м.Львів, вул.Зелена,9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати надання правової допомоги в розмірі 3000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Є.Радченко