Справа № 459/914/23
Суддя: Мельникович М. В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/914/23
Провадження № 2-а/459/18/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельникович М. В.,

з участю секретаря судового засідання Горощук А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Мацея Михайла Михайловича до Головного управління Національної поліції України у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

У С Т А Н О В И В :

20.03.2023 представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №776170 від 03.03.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у даній справі.

В обґрунтування позову представник зазначив, що копію оскаржуваної постанови позивач отримав 10.03.2023 засобами поштового зв`язку. Даною постановою на останнього накладено штраф в розмірі 340 грн. за те, що на думку поліцейських позивач пересік суцільну горизонтальну розмітку 1.1., чим порушив п.8.5.1. ПДР України. Представник повідомив, що в цей день ОСОБА_1 , рухаючись у м. Червонограді Львівської області по вул. Шептицького, вимушено здійснив зупинку на трикутнику у зв`язку з тим, що у нього стався нервовий стрес (напад) від того, що за 30 хв. до цього був в зубного лікаря, який лікуючи хворий зуб, поставив ліки, від чого його стало морозити, труситися руки та стався невгамовний зубний біль. На зустріч автомобілю позивачу рухався екіпаж патрульних, які проїхавши його автомобіль, швидко розвернувшись, попрямували за ним та зупинили його транспортний засіб біля центрального відділення поштового зв`язку у м. Червонограді по вул. Шептицького. Також представник позивача зауважив, що ОСОБА_1 оспорював притягнення до адміністративної відповідальності на місці, хотів надати письмові пояснення, однак йому було відмовлено. Також інспектором поліції не було надано можливості скористатися правовою допомогою та відмовлено у перенесенні розгляду справи, що на думку позивача також є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Окрім цього, вказує на те, що відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Відтак, представник вважає, що позивач діяв в момент порушення ПДР України в стані крайньої необхідності, що виключає його відповідальність у даному правопорушенні, а відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у діяльності мав керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього. У зв`язку з викладеним, просив позов задовольнити, постанову скасувати та провадження у справі закрити.

21.03.2023 було відкрито провадження у даній справі та призначено таку до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання, яке відбулося 19.05.2023 сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Від представника позивача - адвоката Мацея М. М. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його довірителя, у якій останній також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Львівській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи, на підставі ст. 229 КАС України, суд вирішив справу розглянути у письмовому провадженні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 24 травня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 19 травня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 24 травня 2023 року в силу ч.5 ст. 250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно дослідивши докази з точки зору їх повноти та достатності, суд прийшов до висновку про задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.03.2023 о 14:50 год. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №776170, згідно з якою ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом пересік суцільну горизонтальну розмітку 1.1, чим порушила п.8.5.1 Правил дорожнього руху та розділу 34 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Прийняте рішення: накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а. с. 7).

За ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.8.5.1 ПДР Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Згідно зі статтями 8 і 19 Конституції України та ст. 6 КАС України суд при розгляді цієї справи, виходить з принципів верховенства права й законності, відповідно до яких органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішуючи цю справу, суд зазначає, що згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом тощо.

Відповідно до вимог ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Разом з тим, доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити серед іншого відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Отже, надання законодавством можливості поліцейським виносити постанову за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення правопорушення за скороченою процедурою (ст. 258 КУпАП) супроводжується обов`язковим її належним доказуванням за допомогою технічних засобів, якими здійснюється фото та відеозапис, та про що обов`язково повинно бути зазначено в постанові (ст. 283 КУпАП).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. В разі неподання доказів на пропозицію суду, справа вирішується на основі наявних доказів.

Будь-яких доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови, згаданих у ст. 251 КУпАП, відповідачем суду не представлено.

У п. 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» зазначено: відео з відеореєстратора, проте до матеріалів даної справи такого не долучено.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В рішенні «Олександр Волков проти України» ЄСПЛ констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності. Причому люди вправі очікувати дії процедурних гарантій.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, належні, достатні й допустимі докази на підтвердження того, що вищезгадане правопорушення з боку позивача дійсно мало місце і що він винен у його вчиненні суду не представлено.

Отже, доводи представника позивача щодо задоволення його позову є слушними і заслуговують на увагу і відповідачем в суді не спростовано.

Таким чином, підстав вважати, що позивачем порушено вимоги ПДР України у суду немає, а тому постанову слід скасувати, а справу щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Окрім того, 22.05.2023 представник позивача подав заяву щодо витрат на правову допомогу.

У відповідності до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно Постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження сплати витрат на правову допомогу долучено: договір про надання правової допомоги від 10.03.2023 (а.с.32-33), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 20.05.2023, звідки вбачається, що загальний розрахунок вартості за надано правову допомогу становить 7000 грн (а. с. 34.), акт приймання-передачі наданих послуг від 20.05.2023 року (а. с. 35), квитанцію до прибуткового касового ордера №36 від 20.05.2023 на суму 7000 грн (а. с. 36).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18, від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 7000 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що адміністративна справа №459/914/23 розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження.

Тому, враховуючи наведені норми КАС України та зважаючи на наявність судових рішень у справах з подібним предметом спору, судом віднесено дану справу до категорії незначної складності.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу фактично наданих адвокатом послуг, суд зазначає, що аналіз правових підстав та підготовка позовної заяви не потребували значної витрати часу.

Таким чином заявником не надано до суду належних та достатніх у розумінні статей 73, 74 КАС України доказів, на підставі яких визначено обсяг правової допомоги у заявленому розмірі, що повинно враховуватись під час визначення обґрунтованого розміру гонорару.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню.

Проаналізувавши наведені норми процесуального законодавства, умови договору про надання правової допомоги та зміст наданих послуг, об`єм матеріалів справи, суд доходить висновку, що стягненню в користь позивача підлягає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4000 гривень.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 12, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3; код ЄДРПОУ: 40108833) - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №776170 від 03.03.2023 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки та витрати на правову допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 24.05.2023.

Суддя: М. В. Мельникович