Справа № 580/2155/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2155/23 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - відповідач 1), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. щодо не відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у строки передбачені ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» та не вчинення виконавчих дій, направлених на виконання рішення;

- зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. вчинити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, направлені на виконання виконавчого листа № 580/2077/22, виданого 21 листопада 2022 року Черкаським окружним адміністративним судом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» щодо несвоєчасного виконання рішення суду у справі № 580/1130/23, яке отримане ним 03 березня 2023 року, позаяк станом на 26 березня 2023 року не прийнята постанова про відновлення виконавчого провадження, що підтверджується відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП).

Після того, як до відповідача надійшла ухвала суду про відкриття провадження від 27 березня 2023 року у справі № 580/2155/23, відповідачем поновлено провадження, проте на момент звернення до суду протиправна бездіяльність мала місце, позаяк АСВП щодо ВП № НОМЕР_1 не містить відомостей, що виконавчий лист № 580/2077/21 від 21 листопада 2022 року був повернутий Черкаському окружному адміністративному суду та на виконання постанови про відновлення виконавчого провадження від 27 березня 2023 року вжиті передбачені Законом №1404 заходи для забезпечення примусового виконання рішення суду у справі №580/2077/21. Державний виконавець у пункті 3 резолютивної частини постанови від 27 березня 2023 року визначив, що Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язаний у місячний строк з дня надходження постанови пред`явити виконавчий лист від 21 листопада 2022 року №580/2077/22 до виконання, однак він не є стороною виконавчого провадження і не має права на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Позивач наголосив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, здійснивши ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, не виплатило різницю між нарахованою та фактично отриманою сумами, а державний виконавець допустив бездіяльність, не відновивши виконавче провадження № НОМЕР_1 у строки, передбачені ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» та не вчинив виконавчих дій, направлених на виконання рішення суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року даний адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. щодо не відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у строки, передбачені ч.1 ст.41 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та не вжиття заходів примусового характеру, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа від 21 листопада 2022 року №580/2077/22.

Зобов`язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. вжити заходів примусового характеру під час забезпечення повного примусового виконання виконавчого листа від 21 листопада 2022 року №580/2077/22, виданого 21 листопада 2022 року Черкаським окружним адміністративним судом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Оцінюючи доводи і докази про бездіяльність відповідача щодо не відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у строки, передбачені ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», та не вчинення виконавчих дій, направлених на виконання виконавчого листа №580/2077/22 за критеріями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона є протиправною, позаяк відповідач, не відновлюючи своєчасно виконавче провадження № НОМЕР_1, у т.ч. як самостійним виправленням помилок, так і на виконання рішення у справі № 580/1130/23 (набрання законної сили 14 березня 2023 року), діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно/несправедливо, без врахування необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), у контексті обов`язків належного врядування, позаяк рішення суду у справі № 580/2077/22 залишилось невиконаним у повній мірі, що суперечить основним завданням виконавчого провадження та завданням адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що у зв`язку з невиконанням рішення суду згідно виконавчого листа державним виконавцем було здійснено заходи, спрямовані на примусове виконання рішення, а саме: винесено постанови про накладення штрафів. Так, єдиним заходом примусу, який Закон України «Про виконавче провадження» дозволяє застосовувати до боржника у випадку невиконання рішення суду зобов`язального характеру, є накладення штрафу. Тобто, державний виконавець вчинив всі дії, які мав вчинити відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Також 05 квітня 2023 року державний виконавець звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з поданням (заявою) про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі № 580/2077/22 від 21 листопада 2022 року в порядку ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України «Про виконавче провадження», залежно від фактичних обставин виконання рішень судів та інших органів передбачено понад 30 підстав для закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого виконання. Зобов`язуючи суд фактично своїм рішенням підмінив фактичні обставини виконання і внутрішню оцінку державного виконавця.

Слід зазначити, що до суду першої інстанції 05 квітня 2023 року №13052/23 надійшла заява позивача про збільшення/зменшення позовних вимог, де ОСОБА_1 просив позовні вимоги про визнання протиправним та скасування п.3 резолютивної частини постанови про відновлення виконавчого провадження від 27 березня 2023 року, винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. у ВП НОМЕР_1, та про зобов`язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В. (або іншу особу, до повноважень якої відноситься зазначене питання) винести постанову про відновлення ВП НОМЕР_1 - залишити без розгляду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч.4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі №580/2077/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо призначення з 18 лютого 2022 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 50%, замість 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 лютого 2022 року №04-16/6/2022 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду від 17 лютого 2022 року №04-16/6/2022, виданої Черкаським апеляційним судом, починаючи з 18 лютого 2022 року, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманими сумами.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі №580/2077/22 змінено у мотивувальній частині та в абзацах 2 і 3 резолютивної частини замінено цифри "60%" на "64%". В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року - залишено без змін.

21 листопада 2022 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №580/2077/22 про зобов`язання здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду від 17 лютого 2022 року №04-16/6/2022, виданої Черкаським апеляційним судом, починаючи з 18 лютого 2022 року, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманими сумами.

25 листопада 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання виконавчого документу у справі №580/2077/22, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 21 листопада 2022 року.

29 листопада 2022 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа №580/2077/22, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 21 листопада 2022 року.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О. В. від 22 грудня 2022 року накладено на боржника штраф 5100,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О. В. від 16 січня 2023 року накладено на боржника штраф 10200,00 грн.

16 січня 2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 у зв`язку з невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника та направлено до Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області повідомлення від 16 січня 2023 року №875 про вчинення посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області кримінального правопорушення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі №580/1130/23 (набрало законної сили 14 березня 2023 року) визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 16 січня 2023 року ВП НОМЕР_1, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В.

20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про надання матеріалів справи № 580/2077/22 для ознайомлення та видачу копії рішення від 01 березня 2023 року із відміткою про набрання законної сили.

27 березня 2023 року відповідачем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі № 580/1130/23, яким скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 16 січня 2023 року, де згідно п.2 постанови передбачено: постанову направити сторонам виконавчого провадження та органу або посадовій особі, що видала документ; згідно п. 3 постанови - Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язаний у місячний строк з дня надходження постанови пред`явити виконавчий лист № 580/2077/22 від 21 листопада 2022 року до виконання.

Позивач, вважаючи бездіяльність державного виконавця рпотиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 цього Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно п.1 ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, за ч.2 вказаної статті виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; 6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно п. 1, 7, 10 ч. 3 цієї статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному ст. 351 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За приписами п. 11 ч.1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною 1 статті 63 Закону №1404 встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.2, 3 цієї статті у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 41 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

На переконання суду, відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Водночас, невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення і не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Натомість, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем законодавчих приписів, визначених у статті Закону №1404, які б були направлені на виконання у повному обсязі відповідного судового рішення.

Тобто, доводи позивача щодо не вчинення дій державним виконавцем направлених на виконання рішення суду є підтвердженими та обгрунтованими.

Враховуючи право особи на отримання мотивованого рішення - індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, варто зазначити, що у постанові від 16 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 відображено, що державний виконавець покликається на ст.40 Закону №1404, проте без окреслення частин статті (якою передбачається повернення виконавчого документу як до суду, так і стягувачеві) та стану відомостей про боржника в Єдиному реєстру боржників, скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення.

Тобто, судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки відповідач у постанові про закінчення виконавчого провадження, покликаючись на статтю 40 Закону №1404, не конкретизує на підставі якої її частини прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження, то таке рішення не є зрозумілим, викладеним чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння і моделювання подальшої поведінки), чим допущено протиправну бездіяльність щодо вчинення виконавчих дій, направлених на виконання виконавчого листа від 21 листопада 2022 року №580/2077/22 (щодо зобов`язальної частини рішення суду), а не рішення (як стверджує позивач), яким визнані протиправні дії і зобов`язано вчинити дії.

На спростування викладених обставин, відповідач належних та допустимих доказів не надав.

Щодо посилання відповідача на те, що станом на день проведення судового засідання постанова про відновлення виконавчого провадження НОМЕР_1 була вже винесена та те, що державний виконавець у своєму відзиві повідомляв про відсутність предмету спору, а саме: відповідачем вже були вчинені дії щодо поновлення прав позивача шляхом винесення постанови про відновлення виконавчого провадження, тому наразі відсутні підстави для зобов`язання відповідача вчинити такі дії, оскільки вони вже вчинені, тож на підставі п.8 ч.1 статті 238 КАС України необхідно закрити провадження, слід зазначити, що даний позов містить вимогу не лише про визнання протиправною бездіяльності виконавця щодо не відновлення виконавчого провадження, а й ще про зобов`язання виконавця вчинити виконавчі дії, направлені на виконання виконавчого листа № 580/2077/22, тому наразі не можна стверджувати, що предмет спору у даній справі повністю відсутній.

Отже, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач допустився протиправної бездіяльності стосовно вчинення передбачених Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, направлених на виконання виконавчого листа № 580/2077/22, виданого 21 листопада 2022 року Черкаським окружним адміністративним судом, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків