Справа № 620/8788/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8788/22 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо припинення з 01.04.2022 виплати ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області поновити ОСОБА_1 з 01.04.2022 виплату пенсії за віком на поточний банківський рахунок: р/р НОМЕР_1 , Банк: Чернігівське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», МФО 353553, код отримувача та виплатити виниклу заборгованість;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказав на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України, в частині не поновлення виплати належної йому пенсії, з урахуванням подання всіх необхідних документів уповноваженим представником для поновлення виплати пенсії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, тому, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 24.05.2023.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

За матеріалами справи, позивач є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 від 01.04.1997, виданим Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області (а.с.9-10).

По досягненню пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу, позивачу органами Пенсійного фонду України було призначено пенсію за віком з 29.10.2001, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, наявного в матеріалах справи (а.с.12).

У зв`язку з активними бойовими діями на території Чернігівської області, позивач вимушений був виїхати за межі України до Німеччини, оскільки хворіє на онкологічне захворювання, потребує постійного лікування, гемодіалізу нирок та догляду.

З квітня 2022 року, виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено на підставі статті 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08.09.2022 нотаріусом міста Ферден/Аллер Федеративної Республіки Німеччини доктором Улі Ренч було видано довіреність, відповідно до якої: це довіреність від заявника на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на врегулювання його пенсійних справ в Україні та одночасно складання заяв та документів від його імені, а також для отримання платежів. Крім того, представлення інтересів заявника у питаннях відкриття рахунків та їх адміністрування та повноважень щодо отримання грошей.

28.09.2022 ОСОБА_4 , діючи на підставі нотаріальної довіреності, звернувся до 30 відділення поштового зв`язку Укрпошта м. Чернігова для отримання нарахованої пенсії позивача, однак, йому було відмовлено та повідомлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області припинило нарахування пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з неотриманням ним призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

На звернення ОСОБА_4 , на підставі нотаріальної довіреності, до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , повідомлено, що надана представником нотаріально посвідчена довіреність немає жодної юридичної сили та не дає йому права звертатись до Пенсійного фонду в інтересах ОСОБА_1 , оскільки потрібна його особиста присутність.

Листом від 20.10.2022, відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для поновлення пенсії з підстав, що відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами), заява, зокрема, про поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Згідно пункту 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) (а.с.29-30).

Не погоджуючись зі вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не було дотримано встановленого порядку звернення за поновленням пенсії, оскільки заява подана без дотримання вимог статті 44 Закону № 1058-IV та Порядку № 22 щодо необхідного пакету документів, а відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області правомірно відмовило позивачу у задоволенні заяви про поновлення пенсії.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими та помилковими, позаяк, судом не було враховано п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058, оскільки відповідач передчасно, без дотримання 6 місячного строку припинив виплату пенсії позивачу; право позивача на одержання призначеної йому пенсії не можу пов`язуватись з такою умовою, як тимчасове проживання не на території України; заява про поновлення виплати пенсії може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, при цьому, законодавство не вказує про необхідність особистої присутності заявника; необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про недотримання позивачем встановленого порядку звернення за поновленням пенсії, без зазначення що саме було не дотримано позивачем, хоча позивач наполягає на тому, що всі вимоги були беззаперечно дотримані позивачем через його законного представника ОСОБА_4 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до норм ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з приписами ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Суд встановив, що 08.09.2022 нотаріусом міста Ферден/Аллер Федеративної Республіки Німеччини доктором Улі Ренч було видано довіреність, відповідно до якої: це довіреність від заявника на ОСОБА_4 та Тетяну Осипенко на врегулювання його пенсійних справ в Україні та одночасно складання заяв та документів від його імені, а також для отримання платежів. Крім того, представлення інтересів заявника у питаннях відкриття рахунків та їх адміністрування та повноважень щодо отримання грошей.

На звернення ОСОБА_4 , на підставі нотаріальної довіреності, до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , повідомлено, що надана представником нотаріально посвідчена довіреність немає жодної юридичної сили та не дає йому права звертатись до Пенсійного фонду в інтересах ОСОБА_1 , оскільки потрібна його особиста присутність.

Листом від 20.10.2022, відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для поновлення пенсії з підстав, що відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами), заява, зокрема, про поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Згідно пункту 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) (а.с.29-30).

Пенсійний орган в оскаржуваному рішенні, як і суд першої інстанції посилались на недотримання позивачем статті 44 Закону № 1058-IV та Порядку № 22 при зверненні із заявою про поновлення виплати пенсії.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що Конституційний Суд України своїм Рішенням від 07.10.2009 у справі № 25-рп/2009, визнав положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV такими, що не відповідають Конституції України. В цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Пунктом 2 резолютивної частини цього рішення встановлено, що положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, положення пункту 2 частини першої статті 49 Закону №1058 втратили чинність з 07.10.2009 року.

Згідно із частиною другою статті 49 Закону № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому статтею 46 цього Закону.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Порядок № 22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 4.1 Порядку № 22-1).

Згідно з пунктом 2.8. Порядку № 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1, передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

У разі, якщо згідно з національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах до тих пір, поки такі виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон № 1058-ІV гарантують всім громадянам України за певних умов право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

При первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії. У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону № 1058-IV.

При цьому, законодавством чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

За даних обставин, відповідач посилався на те, що з питань поновлення виплати пенсіонеру необхідно особисто звернутися до територіального орган Пенсійного фонду України.

Надаючи оцінку цим доводам відповідача, суд виходить із застосування таких норм права.

Так, ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка регулює питання поновлення виплати пенсії, такої вимоги не містить.

У той же час, пунктом 1.5 розділу 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, передбачено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку, як одержувача пенсії.

Таким чином, аналіз наведених норм права доводить, що заява про поновлення пенсії може бути подана як пенсіонером особисто, так і його законним представником, яким, в свою чергу, є не лише особа, яка представляє майнові права та законні інтереси недієздатних та обмежено дієздатних осіб, як це встановлено ст. 242 ЦК України, а й особа, яка представляє майнові права та інтереси дієздатних осіб, але таких, що через свій фізичних стан (старість, хвороба) не можуть особисто здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки».

У такому випадку, суд вважає дії позивача щодо звернення до пенсійного органу через представника обґрунтованими та такими, що відповідають наведеним вище нормам права, і наведена підстава не може бути підставою для відмови у поновленні пенсії, з урахуванням того, що позивач через збройну агресію російської федерації проти України вимушений був виїхати до Німеччини, адже останній, як підтверджено матеріалами справи, потребує лікування та догляду.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що жоден із пунктів Порядку № 22-1, не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у п.1.1 термін «заявник», на думку колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Слід зазначити, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на проживання за межі України, а тому, існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Як слідує із матеріалів справи, до відповідача звернувся уповноважений представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем.

Втім, відмовляючи у виплаті позивачу пенсії на визначений банківський рахунок, відповідач не навів жодної чіткої та обґрунтованої підстави для відмови, а під час розгляду спору в суді, посилався виключно на те, що позивачем не було дотримано вимог щодо особистого звернення, передбачених Порядком № 22-1, а також, не надано повного пакету документів, проте, так і не було зазначено про які саме документи вказано.

Також, у листі-відмові пенсійний орган вказав на те, що у заяві позивача зазначено прізвище ОСОБА_1 , втім, доказів цьому сторонами по справі так і не було надано.

Згідно матеріалів даної справи, відповідач посилаючись, зокрема, на ст.. 44 Закону № 1058 та Порядок № 22-1, та вказуючи, що виплата пенсії призупинена, не зазначає жодних інших підстав невиплати пенсії через поточний рахунок в банку, крім необхідності позивачу з`явитися до територіального органу Пенсійного фонду України та надати відповідні заяви для вирішення питання поновлення виплати пенсії. Окрім того, зазначення про надання неповного пакету документів разом із заявою, без зазначення конкретного документу якого не надано, чи документу, який оформлений не правильно, не можу вважатись законною відмовою суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів вважає відмову відповідача необґрунтованою та невмотивованою. (а.с. 29-30)

Колегія суддів ще раз акцентує увагу на тому, що: 1) особисте звернення із заявою про поновлення виплати пенсії не передбачено чинним законодавством України, за умови належного представлення інтересів такої особи представником; 2) право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом та майном, гарантованим Конвенцією; 3) відповідач право позивача на отримання пенсії не заперечує. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсійної виплати, суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах Закону. Зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо припинення з 01.04.2022 виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, колегія суддів зазначає, що предметом даного спору є не питання припинення виплати позивачу пенсії, а перевірка рішення пенсійного органу щодо підстав, що слугували для відмови позивачу в поновленні виплати пенсії, тому, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоовленню, натомість, підлягає визнанню протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 87-16-7933/Г-02/8-2500/22 від 20.10.2022, саме яким було розглянуто заяву позивача від 06.10.2022 № 7933/Г-2500-22 про поновлення виплати пенсії.

У частині вимог про зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 з 01.04.2022 виплату пенсії за віком на поточний банківський рахунок та виплатити виниклу заборгованість, колегія суддів, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів виконання всіх умов позивачем щодо надання повного пакету документів для поновлення виплати пенсії та перевірки їх пенсійним органом (матеріали справи не містять заяви позивача, наданих документів до неї), вважає, що належним та достатнім способом захисту прав позивача в цій частині вимог є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання поновлення ОСОБА_1 з 01.04.2022 виплати пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в даній справі.

У частині вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії слід відмовити через їх передчасність. Так, зі змісту пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права при ухваленні рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог, та в якості підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, вказав лише загальні посилання на норми Закону та Порядку, проте так і не встановив чіткі підстави для відмови пенсійним органом в задоволенні заяви позивача про поновлення пенсії та здійснив невмотивовану констатацію подання неповного пакету документів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції, у відповідності до ст. 317 КАС України, підлягає скасуванню, у зв`язку з порушенням норм матеріального права.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 87-16-7933/Г-02/8-2500/22 від 20.10.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути питання поновлення ОСОБА_1 з 01.04.2022 виплати пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко