Справа № 480/1400/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 р.Справа № 480/1400/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Лещинської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 (суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми) по справі № 480/1400/23

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі по тексту позивач, ВЧ НОМЕР_1 ) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту відповідач, Відділ), в якому просить суд скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) ВП № 67957933 від 21.12.2021 про стягнення виконавчого збору, з урахуванням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі у ВП № 67957933 від 10.06.2022, де боржником була вже Військова частина НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова є протиправною, оскільки Військова частина НОМЕР_1 не створювала Військову частину НОМЕР_2 , яка є боржником у виконавчому провадженні, а також Військова частина НОМЕР_2 не є філією чи представництвом Військової частини НОМЕР_1 в розумінні ч. 3 ст. 95 ЦК України, відтак остання не може відповідати своїм майном (у тому числі грошима) за зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 .

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 по справі № 480/1400/23 адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) ВП № 67957933 від 10.06.2022 про виправлення помилки у процесуальному документі "Постанова про стягнення виконавчого збору" ВП № 67957933 від 21.12.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати в сумі 4962 гривні.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 по справі № 480/1400/23 та постановити нове рішення, яким визнати правомірною постанову від 10.06.2023 ВП № 67957933 про виправлення помилки у процесуальному документі «Постанова про стягнення виконавчого збору» ВП № 67957933.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що згідно з довідкою № 91/17 від 14.07.2017 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), Військова частина НОМЕР_2 є відокремленим підрозділом (без права юридичної особи) Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), а тому боржником повинна бути Військова частина НОМЕР_1 , яка є юридичною особою і включає в свій склад Військову частину НОМЕР_2 . Відтак, вказує, що державним виконавцем 10.06.2022 правомірно та обґрунтовано винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За приписами ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження № 67957933 з примусового виконання виконавчого листа № 160/5589/21 від 26.11.2021, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016 та 2017 роки.

Так, 21.12.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

21.12.2021 державним виконавцем у відповідності до ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, копію якої надіслано боржнику - Військовій частині НОМЕР_2 , у відповідності до вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

21.12.2021 державним виконавцем також винесена постанова про стягнення виконавчого збору, копія якої направлена боржнику - Військовій частині НОМЕР_2 .

09.02.2022 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу, копія якої направлена боржнику - також Військовій частині НОМЕР_2 .

14.02.2022 на адресу Відділу надійшла заява боржника - Військової частини НОМЕР_2 , про закінчення виконавчого провадження, де зазначено, що саме Військова частина НОМЕР_2 на виконання виконавчого листа № 160/5589/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 26.11.2021, нарахувала та виплатила ОСОБА_1 , який проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 , компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бонових дій за 2015, 2016 та 2017 роки у сумі 6186,19 грн., доплата за лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень та вересень 2016 року із урахуванням виплачених сум у розмірі 613059 грн..

До вказаної заяви Військовою часиною НОМЕР_2 було додано довідку від 08.02.2022 про те, що стягувачу - ОСОБА_1 , який проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що знаходиться на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 , були нараховані та виплачені суми згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/5589/21 від 03.08.2021.

16.02.2022 державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам та разом із виконавчим документом направлено до суду.

У зв`язку з тим, що рішення суду було виконано, але виконавчий збір боржником самостійно сплачено не було, 16.02.2022 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 68678946 з примусового виконання постанови № 67957933 від 21.12.2021, виданої ВПВР УЗПВР у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення виконавчого збору, копію якої направлено сторонам.

26.04.2022 на адресу Відділу надійшов лист Конотопського управління державної казначейської служби України Сумської області, де зазначено, що Військова частина НОМЕР_2 не обслуговується і не має відкритих рахунків в Конотопському управлінні.

Також, 10.05.2022 на адресу Відділу надійшов лист про повернення виконавчих документів від Конотопського Управління Державної казначейської служби України, де зазначено, що згідно з інформацією про боржника, відображеною у вищевказаних документах, боржником є Військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

10.06.2022 державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі - постанові про стягнення виконавчого збору від 21.12.2021, а саме замінено боржника у виконавчому провадженні на Військову частину НОМЕР_1 на підставі ч. 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 3 ст. 95 Цивільного кодексу України, оскільки Військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою, а Військова частина НОМЕР_2 - її відокремленим підрозділом (згідно з довідкою № 91/17 від 14.07.2017 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), Військова частина НОМЕР_2 є відокремленим підрозділом (без права юридичної особи) Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )).

Також, 10.06.2022 державним виконавцем направлено заяву про безспірне списання коштів до Конотопського управління Державної казначейської служби України разом із постановою про стягнення виконавчого збору № 67957933 від 21.12.2021 та постановою про виправлення помилки у процесуальному документі.

Не погоджуючись з постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) ВП № 67957933 від 21.12.2021 про стягнення виконавчого збору, з урахуванням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі у ВП № 67957933 від 10.06.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що заміна сторони виконавчого провадження не відноситься до граматичних чи арифметичних помилок, які можливо виправити постановою виконавця за власною ініціативою відповідно до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, зазначив, що згідно з копією рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/5589/21 від 03.08.2021 відповідачем по справі є Військова частина НОМЕР_2 , а не НОМЕР_1 , і саме Військову частину НОМЕР_2 вказано боржником у виданому 26 листопада 2021 року виконавчому листі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковими до виконання.

Згідно частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності (ст. 2 Закону № 1404-VІІІ).

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1, ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до абзацу третього частини третьої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Разом з тим, відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно ст. 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Також, згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналізуючи вищевказані положення, колегія суддів зазначає, що державний виконавець не має повноважень самостійно замінити сторону виконавчого провадження без ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що заміна сторони виконавчого провадження не відноситься до граматичних чи арифметичних помилок, які можливо виправити постановою виконавця за власною ініціативою відповідно до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, слід зазначити, що згідно з копією рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/5589/21 від 03.08.2021, відповідачем по справі є саме Військова частина НОМЕР_2 , а не Військова частина НОМЕР_1 , та саме Військову частину НОМЕР_2 вказано боржником у виданому 26 листопада 2021 року виконавчому листі.

Сам факт перебування Військової частини НОМЕР_2 на фінансовому забезпеченні Вйськової частини НОМЕР_1 у даному випадку жодним чином чином не дає юридичних підстав вважати, що Військова частини НОМЕР_1 має бути боржником у виконавчому провадженні щодо стягнення виконавчого збору.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Військової частиниА1376 та скасування спірної постанови.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 по справі № 480/1400/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова