Справа № 530/800/21
Суддя: Должко С. Р.
Дата ухвалення: 2023-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 530/800/21
Номер провадження 2-а/530/1/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2023 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретарі Тараненко Т.І., представника позивача Вільхового І.І., адвоката Постернака М.І., представника відповідача головного управління національної поліції в Сумській областіза довіреністю Бабченко І.О., розглянувши в приміщенні Зіньківського районного суду Полтавської області в місті Зіньків в режимі відеоконференції із Зарічним районним судом м. Суми справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, юридична адреса: м. Охтирка, вул. Незалежності, 29, Сумської області; Головного управління національної поліції в Сумській області, юридична адреса: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва,23, Сумської області, співвідповідача поліцейського СРПП Охтирського РВП старшого сержанта поліції Саковича Віталія Володимировича, нагрудний знак № 0100255 (службова адреса 42700, м.Охтирка, вулиця незалежності,29, Сумської області) про визнання протиправним та скасування індивідуального акту (постанови про накладення адміністративного правопорушення), -

ВСТАНОВИВ:

В Зіньківський районний суд Полтавської області із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, юридична адреса: м. Охтирка, вул. Незалежності, 29, Сумської області; Головного управління національної поліції в Сумській області, юридична адреса: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва,23, Сумської області, співвідповідача поліцейського СРПП Охтирського РВП старшого сержанта поліції Саковича Віталія Володимировича, нагрудний знак № 0100255 (службова адреса 42700, м.Охтирка, вулиця незалежності,29, Сумської області) про визнання протиправним та скасування індивідуального акту (постанови про накладення адміністративного правопорушення).

В своїй заяві позивач ОСОБА_1 вказує, що на нього було складено постанову серії БАБ № 867540 від 02.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,- винесену поліцейським СРПП Охтирського РВП старшим сержантом поліції Саковичем Віталієм Володимировичем (нагрудний знак 0100255), про стягнення із нього, ОСОБА_1 , адміністративного штрафу у розмірі 3400 гривень за те, що він 02.05.2021 року о 19 годині 25 хвилин в с.Мала Павлівка по вул. Шляхівській керував транспортним засобом BIZMOII без посвідчення водія відповідної категорії, порушивши п.2.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП.

ОСОБА_1 з постановою не згоден.

Відповідач, Охтирський районний відділ поліції ГУНП в Сумській області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений.

Представник відповідача, ГУНП в Сумській області з`явився, в режимі відеоконференції, просив адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Постернак М.І. з`явилися, позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити.

Заслухавши думку учасників справи, зачитавши позовну заяву, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Норма ст.61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.5 ст.121,ч.2 ст.126 цього Кодексу, покладено на органи національної поліції.

Згідно ст.254 КпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до ст. 280 КУпАП обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею ст.251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 , має на праві приватної власності електро-скутер моделі BIZMOII з об`ємом двигуна потужністю 2 кв.

02.05.2021 року вказаним електроскутером надвечір ОСОБА_1 поїхав у село Комиші, Охтирського району, Сумської області на господарство своєї померлої матері. При собі мав талон і посвідчення водія на електро-скутер з відкритою категорією А1. Повертаючись додому у місто Зіньків Полтавської області, десь о 19 годині 25 хвилин заїхав у село Малу Павлівку Охтирського району до магазину купити продукти.

На майданчику біля магазину стояв автомобіль зеленого кольору марки ВАЗ- 2103, чи 2106, передня частина якого була направлена в напрямку автошляху, що веде до села Грунь Охтирського району. Він проминув вказаний автомобіль і залишив свій електро-скутер за автомобілем на відстані десь не менше 5 метрів.

Після купівлі продуктів ОСОБА_1 направився на вихід до дверей магазину і почув удар. Через скло дверей побачив, як від його скутера від`їжджав вказаний автомобіль зеленого кольору, а електро-скутер лежав на майданчику на лівому боці. Після наїзду автомобілем на електро-скутер, на останньому малися наступні пошкодження: на рамі багажника нашарування зеленої фарби від автомобіля, який скоїв наїзд; на ручці багажника фарба зідрана; ручка переднього гальма має подряпини; передній багажник (передня корзина) має подряпини, захисний пластиковий вітраж подраний; подране пластмасове дзеркало заднього виду.

Вийшовши із магазину ОСОБА_1 став опитувати присутніх людей на предмет того, хто водій автомобіля, який наїхав на електро-скутер, але йому ніхто про це не надав інформації. Тоді він зателефонував до Охтирського відділу поліції про дану пригоду, а електро-скутер підняв і відвів у сторону, щоб не заважати іншим водіям ставити свої транспортні засоби на майданчику.

Працівники поліції приїхали десь через півгодини, але не відрекомендувалися, а як пізніше ОСОБА_1 встановив, це були ОСОБА_2 (нагрудний знак НОМЕР_1 ) і ОСОБА_3 (нагрудний знак НОМЕР_2 ). Позивач повідомив працівникам поліції, що в магазині маються відеокамери зовнішнього спостереження і при перегляді запису із відеокамер можливо буде встановити факт наїзду автомобіля на його електро-скутер. При ньому один із працівників поліції зняв інформацію із 4-х відеокамер і продивився її на своєму телефоні. В цей час ОСОБА_1 надавав пояснення іншому працівнику поліції, як вияснилося, ОСОБА_2 ..

Не закінчивши відбирати пояснення, працівники поліції залишили ОСОБА_1 чекати їх біля магазину, а самі поїхали (позивач так вважає, що поїхали до водія автомобіля, який здійснив наїзд на електро-скутер). Десь через одну годину працівники поліції повернулися і ОСОБА_2 почав схиляти ОСОБА_1 до відмови від заяви по телефону про дане ДТП. ОСОБА_1 відмовився писати заяву про те, що не має ніяких претензій до водія автомобіля, який здійснив наїзд на його електро-скутер, і тоді ОСОБА_2 заявив, що у такому випадку він винесе постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень про залишення місця ДТП і про керування електро-скутером без посвідчення водія даної категорії.

У ОСОБА_1 це посвідчення малося (копія якого додається до даної позовної заяви), але так як виник конфлікт між ним і ОСОБА_2 , то він, перебуваючи у збудженому стані від неправомірних дій ОСОБА_2 , посвідчення йому не пред`явив.

Так, ОСОБА_2 став обвинувачувати його незрозуміло в чому, а що стосується відповідальності невстановленої ОСОБА_1 особи, яка здійснила автомобілем наїзд на його електро-скутер, то ОСОБА_2 заявив, що ОСОБА_1 по факту наїзду на електро-скутер за бажанням має звернутися особисто до Охтирського відділу поліції із заявою (незрозуміло для чого це робити, коли він заявив про ДТП в поліцію і її представники прибули на місце ДТП, а цього достатньо було, щоб його заява по телефону була зареєстрована і по ній прийняті відповідні заходи). Крім того, ОСОБА_2 заявив, що ОСОБА_1 неодноразово буде їздити в Охтирку на суд, а це потягне за собою значні витрати, але так нічого і не доб`ється. Якщо буде встановлений автомобіль, який здійснив наїзд на його електро-скутер, заявив далі ОСОБА_2 , то його водій понесе покарання, а відносно ОСОБА_1 він винесе постанови про накладення адміністративних стягнень про залишення місця ДТП і про керування електро-скутером без посвідчення водія даної категорії.

Після такого відношення ОСОБА_2 до позивача, як потерпілого внаслідок пошкодження електро-скутера, він знаходився в стресовому стані, був ображений і відповідно показав але не пред`явив працівникам поліції посвідчення водія на керування електро-скутером.

Незважаючи на це, працівники поліції так і не склали протоколу огляду місця ДТП і ОСОБА_1 до цього часу не має відомостей про прийняте рішення за даним фактом та хто здійснив цей наїзд.

21.05.2021 року він отримав по пошті конверт, згідно штампу на якому було відомо, що він направлений із Охтирського ВП ГУНП в Сумській області. Дата відправлення на штампі не читається. Штампу Зіньківського поштового відділення на конверті не малося. В конверті було повідомлення за вихідним номером 5173 від 05.05.2021 року про направлення на його адресу копії постанови серії БАБ № 867540 від 02.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (надалі постанова), та копія самої постанови і чистий бланк квитанції про сплату штрафу та реквізити сплати штрафу.

Згідно цієї постанови, ніби-то, ОСОБА_1 , 02.05.2021 року о 19 годині 25 хвилин, в с.Мала Павлівка по вул. Шляхівській, керував транспортним засобом BIZMOII, без посвідчення водія відповідної категорії, порушивши п.2.1 ПДР чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП. Згідно цієї постанови, до нього застосовано адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. та зобов`язано сплатити штраф протягом 15 днів, а у випадку несплати у цей строк, органами ДВС буде стягнуто подвійний розмір вказаного штрафу.

Вимоги ОСОБА_1 надати можливість звернутися за професійною правничою допомогою до адвоката працівниками поліції були проігноровані, чим були порушені його законні права і тому дії та рішення працівників поліції були незаконними

ОСОБА_1 не згідний з вказаною постановою, оскільки він взагалі не керував електро-скутером на момент складання постанови, як те вказано у постанові. Працівники поліції з об`єктивних причин не могли бачити того, що він керував електро-скутером, до прибуття ними за його викликом до магазину у село Мала Павлівка Охтирського району, де стався наїзд на його електро-скутер, так як наїзд стався десь о 19 годині 25 хвилин на майданчику біля магазину на стоячий, а не на рухаючийся електро-скутер, а працівник поліції прибули на місце ДТП лише десь через півгодини після ДТП, тобто десь о 20 годині. В постанові ж вказано, що ОСОБА_1 о 19 годині 25 хвилин керував еклетро-скутером по вулиці Шляхівській у селі мала Павлівка.Таким чином відсутні докази того, що він взагалі керував електро-скутером, а тому таке твердження у постанові є надуманим і безпідставним, та таким що не відповідає дійсності.

Що стосується вказаного в постанові факту того, що позивач керував електро-скутером без наявності посвідчення водія, то це також не відповідає дійсності. При собі він мав посвідчення водія на електро-скутер з відкритою категорією А1, а не пред`явив його працівнику поліції із зазначених вище неправомірних дій останнього, перебуваючи в стресовому стані.

Окрім того, в матеріалах справи мається копія посвідчення водія НОМЕР_3 ОСОБА_1 , в якому є відмітка на категорію А1 датована 30.03.2011 роком (а.с.5).

Відповідачем не надано до суду, інформації по заяві ОСОБА_1 , про пошкодження його скутера, яке прийнято рішення, пояснення позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

В порушення вимог закону, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено в п. 4-5 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, уповноважені особи органів поліції повинні з`ясувати чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці), чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката, що не було зроблено працівниками поліції, а також не було конкретизовано пункт якого нормативно правового акту порушив позивач.

Відповідачі як суб`єкт владних повноважень мали би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні. Відповідачами не було вжито таких заходів.

Позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, проте дії описаного в постанові правопорушення відповідають ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії. Санкції даних статей теж суттєво відрізняються.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача права керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України N 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Фактичні дані, які містяться в постановах про адміністративні правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 N 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст.126,121 КУпАП).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до положень частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства. Належних доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Для підтвердження порушення вказаного у оскаржуваній постанові відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, пояснення очевидців даного правопорушення, відео чи фото фіксацію правопорушення. Проте, будь яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП суду не надано.

Суд вважає, що відповідачами не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про їх вчинення.

Водночас, постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не можуть бути доказом вчинення особою правопорушення. Вони є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Сама по собі постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адмінправопорушення, передбачене ст.126 ч.2 КУпАП, не дає підстав стверджувати про порушення позивачем Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені обставини не знайшли підтвердження під час розгляду справи.

Отже, суд дійшов висновку, що постанова винесена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи.

Крім того, відповідачами не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, є недоведеним і необґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягаює скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх належних та допустимих доказів, а позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 268, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262,263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, юридична адреса: м. Охтирка, вул. Незалежності, 29, Сумської області; Головного управління національної поліції в Сумській області, юридична адреса: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва,23, Сумської області, співвідповідача поліцейського СРПП Охтирського РВП старшого сержанта поліції Саковича Віталія Володимировича, нагрудний знак № 0100255 (службова адреса 42700,м.Охтирка,вулиця незалежності,29, Сумської області) про визнання протиправним та скасування індивідуального акту (постанови про накладення адміністративного правопорушення) задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 867540 від 02.05.2021 року винесену поліцейським СРПП Охтирського РВП старшим сержантом поліції Саковичем В.В. про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста ) гривень за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а справу закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягти із Головного управління національної поліції в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Сумській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 - 454 (чотириста п"ятдесят чотири ) гривні 00 копійок судових витрат.

Зобов"язати Головне Управління Державного Казначейства України в Полтавській області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 - 454,00 грн. надмірно сплаченого судового збору по квитанції № 0.0..1 від 25.05.2021 року в АТ КБ "Приват Банк".

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Написано власноручно.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2023 року.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р. Должко