Справа № 280/1717/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Справа № 280/1717/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (пров. Тихий, буд. 7, м. Запоріжжя, 69063), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 14.01.2022, ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Міністерства оборони України (далі відповідач, МОУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати пункт 19 рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.07.2021 №108, та зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення і виплату позивачу, як особі з інвалідністю ІІІ групи, одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16, ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленому Законом для працездатних осіб, станом на 01 січня 2021 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу при первинному встановлені саме групи інвалідності законодавством передбачено не було, тому позивач вважає, що має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення йому групи інвалідності.

Ухвалою від 02.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

18.02.2022 від третьої особи надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та 25.02.2021 був звільнений з військової служби у запас за п.п. «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 01.08.2017 серп АГ №0009613, при первинному огляді, позивачеві було встановлено ступінь втрати працездатності - 25% одноразово, без встановлення групи інвалідності. Під час наступного огляду, відповідно до довідки МСЕК від 27.04.2021 серії 12ААВ №397737, позивачеві було встановлено III групу інвалідності безстроково. Тому, при повторному огляді було встановлено групу інвалідності, але минув понад дворічний термін. Відповідно до положень п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 8 Порядку, у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. З огляду на вищевикладене третя особа робить висновок, що у своїх діях посадові особи МОУ керувалися вимогами чинного законодавства та не порушували їх норм. Вважає, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

29.03.2022 від відповідача надійшов відзив на позов. У наданому відзиві відповідач позов не визнав та зазначив, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Таким чином, оскільки зміна ступеня втрати працездатності позивача відбулась значно більше ніж через 2 роки, підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги немає.

12.04.2022 від третьої особи надійшло листування з позивачем з приводу виплати йому одноразової грошової допомоги, внаслідок встановлення ІІІ групи інвалідності (завірені копії).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

24.05.2016 близько 15:20 під час несення бойового чергування на ВОП «ЛІВША» (біля населеного пункту с. Лозове Бахмутського району Донецької області), на якому позивач здійснював спостереження за допомогою біноклю за позиціями незаконних збройних формувань внаслідок чого стався спалах світла невідомого походження, який засліпив солдата ОСОБА_1 , внаслідок цього він отримав: Опік центральної зони сітківки правого ока з частковим гемофтальмом та розривом сітківки.

Зазначене підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 23.10.2018 №3898.

В результаті мінометного обстрілу 02.02.2017 (підтверджено довідкою про обставини травми, виданої командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 14.06.2017 №2225) позивач отримав вогнепальні осколкові сліпі поранення правої гомілки та лівого стегна, лікувався стаціонарно.

Зазначене підтверджується свідоцтвом про хворобу №84.

Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 01.08.2017 серії АГ №0009613 та Витягу з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.07.2021 №108, 01.08.2017, під час первинного огляду органами МСЕК, позивачеві встановлено 25% втрати працездатності, одноразово, без встановлення групи інвалідності, внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, що сталося 02.02.2017.

Допомога у зв`язку з встановленням 25% втрати працездатності виплачена в сумі 28000 грн.

25.02.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується витягом з наказу від 25.02.2021 №58.

27.04.2021, під час первинного огляду МСЕК, позивачеві було встановлено III групу інвалідності ПО ЗОРУ, безстроково. Причина інвалідності травма так пов`язана із захистом Батьківщини.

Вказане підтверджується довідкою МСЕК від 27.04.2021 серії 12ААВ №397737.

В подальшому позивач звернувся до МОУ із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 19 рішення комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.07.2021 №108 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що група інвалідності була встановлена йому понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога, ОГД), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону №2011-ХІІ, який вперше запроваджений з 01.01.2014 шляхом доповнення Закону №2011-ХІІ статтею 16-3 (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 №5040-VI).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, врегульовано Порядком №975.

Пунктом 3 Порядку №975 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

-у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

-у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (далі також - МСЕК).

З огляду на це, встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 8 Порядку №975 (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ступеня втрати особою професійної працездатності) та абзацу 1 зазначеного пункту, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи, встановлену при первинному огляді з 27.04.2021, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Згідно з частиною четвертою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, яка набрала чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Надалі, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (який набрав чинності з 01.01.2017) частину четверту статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим, яким передбачено: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється». Змістовно абзац другий частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Обидві ці норми (абзац перший та другий частини четвертої статті 16-3 Закону 2011-XII) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Таким чином, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Саме вказані норми стали підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІІ групи.

Проте, як встановлено з матеріалів справи, позивач у різний час отримав два окремі ушкодження здоров`я:

(1) 02.02.2017 в результаті мінометного обстрілу отримав вогнепальні осколкові сліпі поранення правої гомілки та лівого стегна. В зв`язку з чим, 01.08.2017 МСЕК встановлено 25% втрати працездатності одноразово, без встановлення інвалідності.

(2) 24.05.2016 отримав опік центральної зони сітківки правого ока з частковим гемофтальмом та розривом сітківки. В зв`язку з чим, 27.04.2021, МСЕК встановлено III групу інвалідності ПО ЗОРУ, безстроково.

Обидва випадки ушкодження здоров`я безпосередньо причинно пов`язані із захистом Батьківщини.

Виходячи з викладеного, комісія МОУ не врахувала, що ІІІ група інвалідності по зору, встановлена позивачу у 2021 році, жодним чином не пов`язана із травмою, отриманою позивачем у 2017 році за інших подій.

Визначена у частині четвертій статті 16-3 Закону №2011-XII заборона щодо виплати грошової допомоги може мати місце лише у разі спливу дворічного строку після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через ушкодження здоров`я внаслідок погіршення за одним медичним фактором, а не внаслідок різних.

Вказане підтверджується висновками Верховного Суду, висловленими у постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957. Вказані висновки також відповідають позиціям Верховного Суду, висловленим у постановах від 04.03.2020 у справі №240/5765/18, від 12.03.2020 у справі №280/148/19, від 17.02.2021 у справі №240/1623/20, від 19.09.2022 у справі №240/8578/20 та від 10.05.2023 у справі №140/9040/20.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги як особа з інвалідністю ІІІ групи з 27.04.2021 за встановлених фактичних обставин.

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 6 квітня 2022 року №1-р(ІІ)/2022 у справі про посилений соціальний захист військовослужбовців положення пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII визнано такими, що не відповідають Конституції України, а саме: статтям 1, 3, частині першій та другій статті 8, частині п`ятій статті 17, частині першій статті 17 Конституції України.

Щодо інших доводів сторін, то в даному випадку суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява №18390/91; пункт 29).

Інші доводи сторін не впливають на суть спору, а отже не потребують детальних відповідей.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належних доказів на підтвердження обґрунтованості спірного рішення суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В зв`язку з тим, що позивач, в силу вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судового збору судом не вирішувалось.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (пров. Тихий, буд. 7, м. Запоріжжя, 69063), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІІ групи з 27.04.2021 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання Комісії від 08.07.2021 №108 (пункт 19).

Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23 травня 2023 року.

Суддя Р.В. Кисіль