Справа № 200/1704/23
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2023-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року Справа№200/1704/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пірнівської сільської ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

20 квітня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Пірнівської сільської ради (далі відповідач), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 20 квітня 2023 року, в якому позивач просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Пірнівської сільської ради від 21 жовтня 2022 року № 1107-24-VІІІ про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 0,12 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, для ведення садівництва, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти;

- зобов`язати Пірнівську сільську раду на найближчому пленарному засіданні сесії Пірнівської сільської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 0,12 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, для ведення садівництва, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку і спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

24 квітня 2023 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

09 травня 2023 року суд постановив ухвалу, якою задовольнив заяву відповідача та продовжив йому строк для подання відзиву на позовну заяву до 22 травня 2023 року включно.

З клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не зверталися, а тому на підставі ч. 5 ст. 260 КАС справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС при розгляді справи за правилами прощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду цієї справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 3057-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 15 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку він звернувся до Пірнівської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 гектара, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, для ведення садівництва, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, на підставі Земельного кодексу України (далі ЗК України) та Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551).

Позивач стверджував, що Пірнівська сільська рада не розглянула це клопотання у строк, встановлений ЗК України, а тому оскаржив її бездіяльність в судовому порядку.

30 вересня 2022 року Київський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 320/1769/22, яким зобов`язав Пірнівську сільську раду на найближчому пленарному засіданні сесії повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 0,12 гектара для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку і спосіб, передбачені ст. 118 ЗК України.

21 жовтня 2022 року на виконання рішення суду Пірнівська сільська рада винесла клопотання на розгляд пленарного засідання сесії та прийняла рішення № 1107-24-VIІІ, яким відмовила в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі пп. 5 п. 1 ч. 1 Закону України від 24 березня 2022 року № 2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (далі Закон № 2145), згідно з яким безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Вважаючи це рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач зазначав, що з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою звернувся 15 вересня 2021 року, як наслідок, Пірнівська сільська рада була зобов`язана на своєму пленарному засіданні прийняти рішення за наслідками розгляду цього клопотання до 15 жовтня 2021 року.

З огляду на це позивач вважає, що правовідносини між ним і Пірнівською сільською радою виникли 15 вересня 2021 року і завершилися 15 жовтня 2021 року, а тому Закон № 2145, який набув чинності 07 квітня 2022 року та не має зворотної дії у часі, не може бути застосований до цих правовідносин.

При цьому позивач покликався на ст. 58 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 та висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17

Водночас позивач зазначав, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації, а тому належним та ефективним способом захисту його порушеного права має бути зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з відстроченням виконання такого обов`язку до закінчення воєнного стану.

Просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву. Доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Відповідач стверджував, що розглянув заяву ОСОБА_1 (зареєстровану 23 вересня 2021 року за вхідним № 1069/06) на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та екології Пірнівської сільської ради, яке відбулося 27 жовтня 2021 року, а 11 грудня 2021 року на черговій 15 сесії Пірнівської сільської ради VIII скликання та прийняв рішення № 703-15-VІІІ, яким відмовив в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтованою площею 0,1200 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти на території Пірнівської сільської ради, внаслідок використання земельної ділянки для містобудівних потреб, що заборонено за відсутності затвердженої містобудівної документації.

Відповідач зауважив, що повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 відбувся в умовах правового режиму воєнного стану, а тому 21 жовтня 2022 року на черговій 24 сесії Пірнівської сільської ради VIII скликання було прийнято рішення № 1107-24-VІІІ, яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі пп. 5 п. 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, згідно з яким під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України № НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 04 грудня 1999 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 24 червня 2021 року № .

У зв`язку з тимчасовою окупацією його населеного пункту позивач був вимушений переміститися на підконтрольну органам державної влади України територію та набув статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено відповідними довідками від 29 жовтня 2018 року № та від 06 липня 2022 року № 3010-.

Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: з жовтня 2018 року АДРЕСА_2 ; а з липня 2022 року АДРЕСА_3 .

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Військовою частиною НОМЕР_4 14 грудня 1996 року.

Відповідач Пірнівська сільська рада (ідентифікаційний код 04359643) є органом місцевого самоврядування та зареєстрована як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

15 вересня 2021 року на підставі ст. 118 ЗК України та п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551 ОСОБА_1 звернувся до Пірнівської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, для ведення садівництва у відповідності до викопіювання з кадастрової карти.

Разом з клопотанням позивач надав копію паспорта, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, графічне розташування земельної ділянки та посвідчення учасника бойових дій.

Це клопотання реєстровано у Виконавчому комітеті Пірнівської сільської ради 23 вересня 2021 року за вхідним номером № 1069/06, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції на клопотанні, отриманому відповідачем.

Як свідчить витяг з протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та екології Пірнівської сільської ради від 27 жовтня 2021 року, серед іншого, на порядку денному цього засідання було питання «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579 на території Пірнівської (раніше Новосілківської) сільської ради Вишгородського району Київської області».

Постійна комісія з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та екології Пірнівської сільської ради на підставі ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» та ст. 35 ЗК України дійшла висновку не рекомендувати цей проект рішення до прийняття, оскільки будь-яка містобудівна документація на місцевому рівні щодо бажаного місця розташування земельної ділянки Пірнівською міською радою не затверджувалася.

11 листопада 2021 року, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,1200 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти на території Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Пірнівська сільська рада на другому засідання 15 сесії VІІІ скликання ухвалила рішення № 703-15-VІІІ «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Цим рішенням на підставі ст. 12, ч. 3 ст. 35, ч. 6 ст. 118, ст. ст. 122, 123 ЗК України Пірівська сільська рада відмовила ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,1200 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, у зв`язку з призначенням земельної ділянки для містобудівних потреб за відсутності містобудівної документації (згідно зі ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Належні та допустимі докази, які б свідчили, що рішення Пірнівської сільської ради від 11 листопада 2021 року № 703-15-VІІІ «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» було оскаржено в судовому порядку, визнано протиправним та скасовано, суду не надані.

Разом з цим суд встановив, що ОСОБА_1 , вважаючи, що Пірнівська сільська рада не розглянула його клопотання від 15 вересня 2021 року на своєму пленарному засіданні (сесії) у строки, визначені ст. 118 ЗК України, звернувся до суду.

Так, в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала справа № 320/1769/22 за позовом ОСОБА_1 до Пірнівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

30 вересня 2022 року Київський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 320/1769/22, яким позов задовольнив, а саме:

- визнав протиправною бездіяльність Пірнівської сільської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання гр. ОСОБА_1 від 15 вересня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти;

- зобов`язав Пірнівську сільську раду на найближчому пленарному засіданні сесії повторно розглянути клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку та у спосіб, що передбачені ст. 118 ЗК України.

Під час розгляду справи № 320/1769/22 Київський окружний адміністративний суд встановив такі фактичні обставини, що знайшли відображення в мотивувальній частині рішення від 30 вересня 2022 року:

«[…]

Позивачем подано до Пірнівської сільської ради клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 гектара, для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти.

До клопотання додано документи: копію паспорта; копію графічного розташування земельної ділянки, копію посвідчення учасника бойових дій, довідку переселенця.

Проте, станом на день розгляду справи клопотання відповідачем не розглянуто, що останнім не спростовано.

[…]».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , Київський окружний адміністративний суд виходив з того, що:

«[…]

Водночас, у встановлений абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України місячний строк відповідачем не прийнято передбаченого законом рішення за наслідками розгляду вказаного клопотання.

Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

[…]

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах, яка полягає у неприйнятті на пленарному засіданні ради рішення по суті розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 0,12 гектара, для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, тому позовні вимоги в цій частині, є обґрунтованими.

[…]».

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року набрало законної сили.

Суд зауважує, що правомірність рішення Пірнівської сільської ради від 11 листопада 2021 року № 703-15-VІІІ не було предметом спору у справі № 320/1769/22.

Докази, які б свідчили, що сторони у справі № 320/1769/22 скористались своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 378 КАС, та звернулися до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішенні, суду не надані.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 372 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.

Отже, з набранням законної сили рішенням суду у справі № 320/1769/22 у Пірнівської сільської ради виник обов`язок щодо його виконання шляхом повторного розгляду клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку та у спосіб, що передбачені ст. 118 ЗК України, на її найближчому пленарному засіданні (сесії).

Згадане вище рішення суду зареєстроване у Виконавчому комітеті Пірнівської сільської ради 03 жовтня 2022 року за вхідним № 390/45.

На виконання рішення суду у справі № 320/1769/22 Пірнівська сільська рада підготувала проект рішення «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою».

21 жовтня 2022 року відбулося засідання постійної комісії з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та екології Пірнівської сільської ради, на якому попередньо розглянутий проект рішення «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою».

За наслідками розгляду цього питання постійна комісія з питань земельних відносин, архітектури, будівництва та екології Пірнівської сільської ради надала висновок, яким рекомендувала розглянути клопотання та відмовити у зв`язку з воєнним станом на підставі пп. 5 п. 27 розділу Х «Прикінцеві положення» ЗК України, про що свідчить витяг з протоколу засідання постійної комісії від 21 жовтня 2023 року № 24.

21 жовтня 2022 року Пірнівська сільська рада на своєму пленарному засіданні (сесії) повторно розглянула клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579 у відповідності до викопіювання з кадастрової карти на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 320/1769/22 та ухвалила рішення № 1107-24-VІІІ «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою».

Цим рішенням ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579 у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, у зв`язку з тим, що під час діє воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

В якості правової підстави для ухвалення цього рішення Пірнівська сільська рада покликалася на норми ст. 12, пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, ст. ст. 26, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закон України «Про правовий режим воєнного стану», Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Як свідчить витяг з протоколу 24 чергової сесії VІІІ скликання від 21 жовтня 2022 року, за проект рішення «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою», яким позивачу відмовлено у наданні відповідного дозволу, проголосували «за» - 15 депутатів, «проти» - 0, «утримався» - 1.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державною виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Ч. 1 ст. 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України однією з підставі набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель […] комунальної власності.

Підстави набуття права на землю із земель комунальної власності визначає ст. 116 ЗК України.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни […] набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель […] комунальної власності за рішенням […] органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власності громадян проводиться, зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель […] комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентує ст. 118 ЗК України.

Ч. 6 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель […] комунальної власності для […], ведення садівництва, […] у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного […] органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки […] комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) […].

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний […] орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки […] комунальної власності у власність відповідно до повноважень, ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ст. 122 ЗК визначає повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України […], міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності територіальних громад для всіх потреб.

Верховний Суд в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 0640/4182/18 навів такий висновок:

«[…]

16. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регулюється положеннями ст. 118 ЗК України та передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст. 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

[…]».

Як було вказано вище, згідно з положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Цією ж нормою визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Такими підставами є: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Аналогічна висновки щодо застосування наведених вище норм права викладені в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/481/17, від 25 лютого 2019 року у справі № 347/964/17, від 22 квітня 2019 року у справі № 263/16221/17, від 08 листопада 2019 року у справі № 420/914/19, від 09 жовтня 2020 року у справі № 1840/3664/18 та інших.

Суд встановив, що ОСОБА_1 претендував на набування прав на земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, у зв`язку з чим звернувся до Пірнівської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

11 листопада 2021 року Пірнівська сільська рада на своєму пленарному засіданні ухвалила рішення № 703-15-VІІІ «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Цим рішенням позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,1200 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, у зв`язку з призначенням земельної ділянки для містобудівних потреб за відсутності містобудівної документації (згідно зі ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Докази визнання протиправним та скасування рішення Пірнівської сільської ради від 11 листопада 2021 року № 703-15- VІІІ «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» суду не надані; правомірність цього рішення не була предметом спору у справі № 320/1769/22, а також не є предметом спору у справі, що розглядається.

У справі, що розглядається, спірні правовідносини, виникли з приводу правомірності рішення Пірнівської сільської ради від 21 жовтня 2022 року № 1107-24-VІІІ «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою», яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579 у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, у зв`язку з тим, що під час діє воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення від 21 жовтня 2022 року № 1107-24-VІІІ «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою» належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Суд зауважує, що з моменту звернення ОСОБА_1 до Пірнівської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 15 вересня 2021 року і до ухвалення відповідачем рішення від 21 жовтня 2022 року № 1107-24-VІІІ «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою» правове регулювання порядку безоплатної приватизації земельних ділянок, регламентованого ст. 118 ЗК України, змін не зазнало.

Разом з цим, внаслідок широкомасштабної військової агресії російської федерації Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан в Україні триває.

Так, Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 2593/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (далі Закон № 2145), який набрав чинності 07 квітня 2022 року.

На підставі п. 1 розділу І Закону № 2145 розділ Х «Перехідні положення» ЗК України доповнений пунктами 27 і 28.

Відповідно до пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (в редакції Закону № 2145) під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Таким чином, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом імперативна заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Метою запровадження цієї заборони є уникнення зловживань на час воєнного стану.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 320/1769/22 набуло законної сили та було обов`язковим до виконання Пірнівською сільською радою відповідно до положень ч. 1 ст. 370, ч. 2 ст. 372 КАС; відстрочення виконання цього судового рішення в порядку, визначеному ст. 378 КАС, судом не застосовувалось.

Отже, Пірнівська сільська рада зобов`язана була виконати це рішення суду шляхом повторного розгляду на найближчому пленарному засіданні сесії клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 0,12 гектара, для ведення садівництва, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку і спосіб, передбачені ст. 118 ЗК України.

При цьому повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відбувався в умовах правового режиму воєнного стану. Як наслідок, Пірнівська сільська рада зобов`язана була застосувати норми пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, які прямо забороняють надання відповідного дозволу.

Суд відхиляє доводи позивача, які ґрунтуються на тезі про те, що норми пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України не мають зворотної дії у часі.

Висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17, на який посилається позивач, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин з огляду на таке.

Верховний Суд в постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17 зазначив:

«[…]

Стосовно посилання ГУ Держгеокадастру у Харківській області на те, що перелік обмежень земельної ділянки не відповідає Типовому переліку обмежень, визначеному у додатку 6 до Порядку № 1051 (зокрема, відсутня інформація щодо обмежень у використанні земельною ділянкою за кодами 05.06, 10, 10.1-10.7), колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, проект землеустрою був розроблений у 2013 році. Чинна на цей час редакція додатку 6 до Порядку № 1051 не включала до переліку обмежень земельних ділянок вказані відповідачем ділянки з кодами 05.06, 10, 10.1-10.7.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 23 листопада 2016 року № 1058 (далі - постанова № 1058) було доповнено додаток 6 до Порядку № 1051 зазначеними вище видами земельних ділянок, щодо яких мають бути встановлені наявність або відсутність обмежень.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), шо узгоджується з принципом правої визначеності. Тобто у спірних правовідносинах розроблення проекту землеустрою мало місце у 2013 році, відтак, даний проект має відповідати нормам, чинним станом на цей період.

Оскільки у постанові № 1058 не містяться норми, які вказують на обов`язковість застосування положень цієї постанови до правовідносин, що виникли до внесення відповідних змін, така підстава відмови ГУ Держгеокадастру у Харківській області у затвердженні проекту землеустрою, як невідповідність переліку обмежень земельної ділянки Типовому переліку обмежень, визначеному у додатку 6 до Порядку № 1051 (із внесеними у 2016 році змінами), правильно відхилена апеляційним судом.

[…]».

Отже, висновок Верховного Суду про те, що розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності, сформульований за інших фактичних обставин, які істотно відрізняються від обставин цієї справи.

Крім того, Верховний Суд у складі у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 31 березня 2021 року у справі №803/1541/16 сформував правовий підхід у питанні вибору правового регулювання у випадку його зміни за час розгляду компетентним органом відповідної заяви.

Верховний Суду зазначив:

«48. Зокрема, у Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

49. У Рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

50. Отже, у разі безпосередньо (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

51. Якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

52. У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду «переживаючої» (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм.

53. Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

[…]».

Вказаний підхід застосовується Верховним Судом і під час розгляду земельних спорів, про що, серед іншого, свідчать його висновки, викладені в постановах від 25 січня 2023 року у справі № 640/17787/20, від 26 квітня 2023 року у справі № 826/6233/15.

Варто відзначити, що вказані вище висновки Верховного Суду сформульовані стосовно правовідносин, які виникли та існували поза умовами правового режиму воєнного стану.

В той час як рішення від 21 жовтня 2022 року № 1107-24-VІІІ Пірнівська сільська рада прийняла в умовах правового режиму воєнного стану, що зумовлював пріоритетне застосування спеціальних норм, які підлягають застосуванню на період воєнного стану (пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України), над загальними нормами земельного законодавства, що регламентують порядок безоплатної приватизації земельних ділянок (ст. 118 ЗК України).

До того ж варто відзначити, що Пірнівська сільська рада розглянула по суті клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще до введення в України воєнного стану та запровадження заборони, передбаченої пп. 5 п. 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, та ухвалила рішення від 11 листопада 2021 року № 703-15-VІІІ «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким на підставі ст. 12, ч. 3 ст. 35, ч. 6 ст. 118, ст. ст. 122, 123 ЗК України відмовила позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,1200 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, у зв`язку з призначенням земельної ділянки для містобудівних потреб за відсутності містобудівної документації (згідно зі ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

На час розгляду справи по суті рішення відповідача від 11 листопада 2021 року № 703-15-VІІІ залишається чинним, а докази визнання його протиправним та скасування суду не надані.

Враховуючи встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що Пірнівська сільська рада довела правомірність свого рішення від 21 жовтня 2022 року № 1107-24-VІІІ «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою» та його відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування цього рішення та зобов`язання Пірнівської сільської ради на найближчому пленарному засіданні повторно розглянути клопотання позивача про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 0,12 га, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :36:049:0579, для ведення садівництва, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в порядку і спосіб, передбачені ст. 118 ЗК України, задоволенню не підлягають.

Суд зауважує, що, розглядаючи цю справу по суті, не надає оцінку рішенням (діям чи бездіяльності) Пірнівської сільської ради в контексті повноти виконання нею рішення суду у справі № 320/1769/22, оскільки такий судовий контроль належить до повноважень суду, який ухвалив судове рішення у згаданій справі, та здійснюється в порядку, визначеному ст. ст. 382, 383 КАС.

Позовна заява подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» безпосередньо ОСОБА_1 , а тому суд відхиляє доводи відповідача про наявність підстав для її повернення (чи залишення без розгляду) як такої, що підписана неуповноваженою на те особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної, вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Отже, для визначення територіальної юрисдикції визначальним є зареєстроване місце проживання фізичної особи-позивача, а не його фактичне місце проживання/перебування.

Звертаючись до Донецького окружного адміністративного суду з цим позовом, ОСОБА_1 скористався своїм правом на звернення до суду за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а тому суд відхиляє аргументи відповідача про те, що позовна заява продана з порушенням правил територіальної підсудності.

Решта доводів та заперечень сторін не спростовують висновку суду про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Пірнівської сільської ради (ідентифікаційний код 04359643, місцезнаходження: 07342, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Пірнове, вул. Спортивна, буд. 1) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Повне судове рішення складено 25 травня 2023 року.

Суддя Т.О. Кравченко