Справа № 400/3585/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 р. № 400/3585/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5,Миколаїв,54001,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ НП), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у зарахуванні пільгової вислуги років майору поліції ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати майору поліції ОСОБА_1 , відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 17.02.2006 - 01.11.2007; 01.11.2007 - 01.08.2008; 01.08.2008 - 01.02.2010; 01.02.2010 - 13.09.2010; 13.09.2010 23.05.2011; 23.05.2011 - 27.07.2011 у загальній кількості 2 роки 08 місяців 20 днів в пільговому обчисленні.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області внести вiдповiднi змiни до наказу по особовому складу №213 о/с від 01.08.2016 року, зарахувавши до вислуги poків в пiльговому обчисленні час проходження служби в органах внутрiшнiх справ станом на 01.08.2016 рік, сформовану за періоди з 17.02.2006 - 01.11.2007; 01.11.2007 - 01.08.2008; 01.08.2008 - 01.02.2010; 01.02.2010 - 13.09.2010; 13.09.2010 23.05.2011; 23.05.2011 - 27.07.2011 у загальній кількості 2 роки 08 місяців 20 днів в пільговому обчисленні до календарної вислуги.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням наявного пільгового стажу станом на 01.08.2016 року

Ухвалою від 10.04.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно з положеннями Порядку № 393 він має право на зарахування до вислуги років для призначення пенсії в пільговому обчисленні періодів з 17.02.2006 - 01.11.2007; 01.11.2007 - 01.08.2008; 01.08.2008 - 01.02.2010; 01.02.2010 - 13.09.2010; 13.09.2010 23.05.2011; 23.05.2011 - 27.07.2011 за час проходження служби на посадах оперуповноваженого вiддiлу по боротьбi з економiчною злочиннiстю органiв внутрiшнiх справ.

Крім цього, станом на 01.08.2016 календарна вислуга років позивача становить 19 рік 04 місяці 11 днів.

У той же час, відмовляючи в зарахуванні вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає позивачеві право на призначення пенсії, відповідач вказує на можливість такого обчислення лише при призначенні пенсії за наявності необхідної календарної вислуги років.

Тобто, як вказує позивач, ГУ НП розмежовує поняття «календарна вислуга років» та «пільгова вислуга років».

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що відповідно до п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

На момент звернення до суду вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 19 років 04 місяці 11 днів, що не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону № 2262. Законодавець у ст. 17 Закону №2262 використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років «для призначення пенсії». Однак саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Позивач такої вислуги у мінімально-визначеному законодавством розмірі не має, а тому права на призначення пенсії за вислугу років не здобув.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

З 13.09.2005 по 06.l1.2015 та з 07.11.2015 по 01.08.2016 в Національній поліції України.

З 01.08.2016 звільнений зі служби в поліції за ст.77 ч. 1 п. 4 (через скорочення штатів) Закону України «Про національну поліцію» наказом ГУНП по особовому складу №213 о/с від 01.08.2016.

02.03.2023 року позивач через свого представника звернувся до начальника ГУ НП з адвокатським запитом про зарахування до його календарної вислуги років, станом на 01.082016 рік, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні яка становить 02 роки 08 місяців 20 днів, здійснення перерахунку вислуги років та внесення змін до наказу про звільнення зі служби в Національній поліції.

Листом від 20.03.2023 року за вих. №П-303/05/14-2023 позивачу надано відповідь, у якій роз`яснено, що згідно до Постанови № 393 пільгова вислуга не зараховується до вислуги років для призначення пенсії.

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Разом з тим, згідно пп. «в» п. 3 Постанови № 393, до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зараховується один місяць служби за півтора місяця"… час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад i на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ, за переліком посад i умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ", зокрема перебування на посадах: оперуповноважений, заступник начальника відділу.

Предметом спору у цьому випадку є вирішення питання, чи під «вислуга 25 календарних років» необхідно розуміти суто календарну вислугу, чи можливо враховувати вислугу у пільговому обрахунку.

Зазначене спірне питання вирішувалось Верховним Судом під час розгляду адміністративної справи № 480/4241/18.

Так, у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 року відступив від правових висновків, від 22.11.2018 року у справі № 161/4876/17, від 15.08.2019 року у справі № 281/459/17, від 27.03.2020 року у справі № 569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку № 393 Закону № 2262, та висловив правову позицію, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

В подальшому, зазначений правовий висновок був відображений у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 року у справі № 140/1753/19, від 04.06.2021 року у справі № 755/2575/17, від 04.06.2021 року у справі № 761/8515/17, від 08.06.2021 року у справі № 360/3326/18, від 04.08.2021 року у справі № 360/3121/18, від 07.09.2021 року у справі № 761/28991/17, від 08.08.2021 року у справі № 320/4635/20, від 20.10.2021 року у справі № 200/1882/20-а, від 01.11.2021 року у справі № 620/1837/20, та інших.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст.1 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на врахування у вислугу років пільгову вислугу у загальній кількості 02 роки 08 місяців 20 днів за час проходження служби в підрозділах боротьби з економічною злочинністю.

Стосовно позовних вимог позивача про внесення змін до наказу від 01.08.2016 № 213 щодо зарахування позивачу пільгової вислуги років в календарну, з розрахунку один місяць за півтора, за періоди проходження служби з 17.02.2006 - 01.11.2007; 01.11.2007 - 01.08.2008; 01.08.2008 - 01.02.2010; 01.02.2010 - 13.09.2010; 13.09.2010 23.05.2011; 23.05.2011 - 27.07.2011 за час проходження служби на посадах оперуповноваженого вiддiлу по боротьбi з економiчною злочиннiстю органiв внутрiшнiх справ у відповідності до вимог до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 року № 497) суд зазначає, що останні задоволенню не підлягають, оскільки в наказі про звільнення не йдеться про вислугу років для призначення пенсії, яка підлягає обчисленню відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Наказ про звільнення позивача не є тим документом, який визначає вислугу років. Вислуга років позивача в календарному та пільговому обчисленні визначається на підставі інших документів, зокрема трудової книжки, послужного списк, які відповідно до вимог законодавства і мають бути враховані відповідачем при застосуванні наведених вимог законодавства.

Щодо вимоги здійснити перерахунок грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням наявного пільгового стажу станом на 01.08.2016 року.

Щодо даної вимоги позивача, суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено взагалі чи нараховувалась та виплачувалась позивачу одноразова грошова допомога під час звільнення зі служби, в наказі про звільнення не зазначено відсотковий розмір, кількість років служби за які б підлягала нарахуванню та виплаті відповідна грошового допомога. Крім того матеріалами справи встановлено, що позивач з відповідною заявою не звертався до відповідача, в позовній заяві позивач не наводить жодного обґрунтування щодо цієї вимоги, зазначає про неї лише в прохальній частині адміністративного позову.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 536,80 грн. відповідно до квитанції від 06.04.2023 року № К6Х8-РСВК-К867-АВ54, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) щодо відмови у зарахуванні пільгової вислуги років майору поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) здійснити перерахунок та зарахувати майору поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди проходження служби з 17.02.2006 - 01.11.2007; 01.11.2007 - 01.08.2008; 01.08.2008 - 01.02.2010; 01.02.2010 - 13.09.2010; 13.09.2010 23.05.2011; 23.05.2011 - 27.07.2011рр. за час проходження служби в підрозділах боротьби з економічною злочинністю у загальній кількості 02 роки 08 місяців 20 днів в пільговому обчисленні.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) сплачений квитанцією від 06.04.2023 року № К6Х8-РСВК-К867-АВ54.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар