Справа № 672/387/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 672/387/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шинкоренко С.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

24 травня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до ГУНП в Хмельницькій області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ст.183 КУпАП.

Городоцький районний суд Хмельницької області рішенням від 13.04.2023 позов задовольнив частково. Скасував постанову від 25.02.2023 серії ЕГА №975041 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. в зв`язку із відсутністю у його діях складу даного правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити. У задоволенні решти позову - відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що інспектором ВПД №1 (м. Городок) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Задорожним В.І. було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 25.02.2023 по АДРЕСА_1 , перебував за місцем свого проживання та перебував у п`яному вигляді, здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, та повідомив неправдиву інформацію.

Вважає, що працівник поліції діяв із дотриманням вимог законодавства, а тому відсутні підстави для скасування оспорюваної постанови.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що вона є необґрунтованою, а доводи надуманими.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.02.2023 інспектором ВПД №1 (м. Городок) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Задорожним В.І. було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 25.02.2023 по АДРЕСА_1 , перебував за місцем свого проживання та перебував у п`яному вигляді, здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, та повідомив неправдиву інформацію.

В результаті цього на ОСОБА_1 було накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Право особи на звернення до правоохоронних органів з метою захисту своїх прав гарантоване Конституцією та законодавством України.

Будь-який громадянин України має законне право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення, у тому числі й до Національної поліції та до її структурних підрозділів, відповідно до Закону України "Про звернення громадян"

Законом визначено, що Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Поліція має забезпечувати безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Ст.9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

За змістом диспозиції ст.183 КУпАП вбачається, що дане правопорушення може бути вчинено лише за умисної форми вини, оскільки виклик поліції має бути завідомо неправдивий.

Тобто, особа, яка викликає поліцію, має завчасно, наперед чітко і очевидно для себе розуміти і усвідомлювати, що такий виклик є безпідставний і фактично є обманом, тобто базується на не існуючих фактах і обставинах.

При цьому, особа яка викладає поліцію, не може нести будь-якої відповідальності, якщо по факту перевірки, проведеної працівниками поліції, не буде встановлено наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення.

Разом з тим, ч.1 ст.173-2 КУпАП розкрито зміст поняття «домашнє насильство», а саме, що: Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Слід також зазначити, що ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом першої інстанціх, 25.02.2023 позивач дійсно двічі викликав працівників поліції, а саме о 10.19 год. та о 17.12 год. Обидва виклики стосувались вчинення відносно позивача домашнього насильства, про що вказано у відповідних рапортах (а.с.33-34).

Вказані факти підтвердив і сам ОСОБА_1 , який повідомив, що в той день приїхав його пасинок ОСОБА_2 та зранку почав зранку виганяти його з будинку, у якому ОСОБА_1 проживає тривалий період часу із своєю дружиною.

Разом з тим, з копії паспорта позивача видно, що він прописаний у вказаному населеному пункті за місцем проживання. Однак позивач повідомив суду, що на даний час триває розгляд справи в Хмельницькому апеляційному суду з приводу його виселення з будинку за місцем проживання.

На даний час, власником будинку за місцем проживання позивача став його пасинок ОСОБА_2 , оскільки дружина позивача і матір ОСОБА_2 подарувала йому цей будинок 29.12.2022.

При цьому, з пояснень позивача та із довідки про результати перевірки за зверненням ОСОБА_1 зареєстрованого в ЄО №556 від 25.02.2023, працівниками поліції не було здобуто доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 .

Водночас, позивач пояснив, що після виклику працівників поліції зранку, він близько 12.00 год. залишив місце свого проживання (його підвезли до центру села ті ж працівники поліції). Однак повернувшись додому близько 17.00 год. він виявив, що на подвір`ї стояла належна йому морозильна камера, наповнена м`ясом, яка до цього розміщувалась у будинку. Через відімкнення морозильної камери від електроживлення м`ясо в ній розморозилось, і як зазначає позивач, зіпсувалось. Позивач припускає, що морозильну камеру ОСОБА_2 відімкнув ще раніше, коли вона перебувала у будинку, що призвело до зіпсування значної кількості м`яса.

Саме через виявлення вказаного факту, як вважає позивач незаконних дій, він повторно викликав працівників поліції о 17.12 год.

Судом першої інстанції було досліджено відеозапис по факту прибуття працівників поліції на місце події по другому виклику їх позивачем, з якого встановлено, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 що він не власник будинку і не має права у ньому проживати, мав би забрати з нього всі свої речі, в тому числі і морозильну камеру. А тому його виклик є безпідставним. Також працівник поліції повідомив ОСОБА_1 ,. що на нього буде «виписано штраф». В подальшому, не оголошуючи про суть пред`явленого обвинувачення, не відбираючи будь-яких пояснень, працівник поліції, оголосивши положення ст. 63 Конституції України, запропонував ОСОБА_1 отримати «копію штрафу» а потім ще «копію протоколу», на що позивач відмовився.

Також, оцінюючи переглянутий відеозапис, суд не міг констатувати того факту, що ним було переглянуто процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки працівником поліції взагалі не було виконано вимог положень гл.22 КУпАП, якою і регулюється процедура розгляду справ про адміністративне правопорушення. Працівник поліції обмежився вислуховуванням позивача, вказав про безпідставність виклику, оголосив норми ст.63 Конституції та частково ст.268 КУпАП та запропонував отримати ОСОБА_3 «копію штрафу». Разом з тим, незрозуміло, яким чином працівник поліції прийшов до переконання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ним не було досліджено фактично жодного доказу, не рахуючи пояснень самого ОСОБА_1 .

Натомість, з метою перевірки пояснень ОСОБА_1 не було допитано особу чи осіб, які , як вказує позивач, винесли його морозильну камеру з будинку, за його зареєстрованим місцем проживання і також створили перешкоди у доступі до вказаного будинку. Також, з дослідженого відеозапису, працівник поліції, випереджаючи судове рішення у цивільній справі, вже вказав ОСОБА_1 що останній не має права проживати у вказаному будинку.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як встановлено судом першої інстанції зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ч.1 ст. 283 КУпАП, оскільки в ній відсутній час вчиненого правопорушення та не зазначено у повній мірі суті вчиненого правопорушення.

Зокрема, вказівка що ОСОБА_1 «здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, та повідомив неправдиву інформацію» свідчить на неконкретизованість пред`явленого обвинувачення, оскільки незрозумілим залишається той факт, яку ж саме неправдиву інформацію повідомив ОСОБА_1 і кому.

Безпідставними суд першої інстанції обґрунтовано вважав твердження представниці відповідача, викладені нею у відзиві про те, що звернення ОСОБА_1 до органів поліції по захист свого права є неправомірним, оскільки морозильна камера була винесена на вулицю ще вранці о 10 годині під час сімейного конфлікту, а ОСОБА_2 о 17.00 год. вже не було на вказаному господарстві, що підтверджується відео фіксацією.

З дослідженого відеозапису видно, що ОСОБА_1 звернувся до поліції вдруге саме з приводу незаконного, на його думку, розпорядження його майном (морозильною камерою), як він припускає його пасинком ОСОБА_2 , що було ним виявлено після повернення до домогосподарства близько 17.00 год, однак працівники поліції не висловили жодних сумнівів, що вказану морозильну камеру було винесено з будинку вже після їхнього приїзду зранку, що також чітко видно з відеозапису, оскільки вислуховували ці скарги ОСОБА_1 та очевидно що сприймали цю подію як нову, а не таку, що вже мала місце при попередньому виклику.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що ці дії не міг вчинити ОСОБА_2 , оскільки його не було на місці події на момент приїзду поліцейських, оскільки він (або інші особи чи особи) могли вчинити ці дії у проміжок часу з 12.00 год. (після від`їзду працівників поліції) і до 17.00 год. (часу повернення ОСОБА_1 до місця проживання). І саме завданням працівників поліції було встановити хто і коли такі дії зробив та чи є у таких діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_1 , звертався до працівників поліції по факту позбавлення його житла та незаконного розпорядження належним йому майном, однак, не отримавши будь-якого захисту по факту виклику поліції, який він здійснив зранку (оскільки будь-які результати за його зверненням на той час йому доведені не були), він здійснив такий виклик повторно, по факту вже інших дій, відмінних від тих, що мали місце зранку.

Отже, за даних обставин, позивач наводить конкретні факти і обставини, які б мали бути перевірені працівниками поліції, які на думку ОСОБА_1 свідчать про вчинення відносно нього адміністративного правопорушення.

Однак, в даному випадку судом в ході дослідження матеріалів справи не було встановлено жодних обставин, вказаних в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, з оскаржуваної постанови залишається незрозумілим, виходячи з яких доказів поліцейський прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Також, суду не надано допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції.

Крім того, сама постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суперечить вимогам, що містяться у ст.283 КУпАП, про що вказано вище.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а доводи про зворотне є безпідставними твердженнями, тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.