Справа № 520/5292/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питань зміну порядку виконання судового рішення

22 травня 2023 року 520/5292/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зоркіна Ю.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області про скасування рішення зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, в тому числі визнано протиправним та скасовано рішення № 854141/100 від 10.03.2020 відділу з питань перерахунків пенсій № 23 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді з 19.02.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідки Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2020 № 06-47-48 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, здійснивши сплату донарахованої суми з урахуванням раніше сплачених сум; в іншій частині вимог позов залишено без задоволення. В частині присудження виплати довічного грошового утримання судді у відставці в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

03.05.2023р. від старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до суду надійшла заява про зміну способу та порядку виконання судового рішення, у якій заявник просить вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі № 520/5292/2020, шляхом його зміни на стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь стягувача доплату до пенсії у розмірі 713950,67 грн.

Від ГУ ПФУ в Харківській області надійшли заперечення на заяву про заміну порядку і способу виконання рішення суду, зазначивши , що вказаний спосіб виконання рішення суду по суті є зміною предмету позову.

Учасники справи належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду заяви державного виконавця про зміну способу та порядку виконання судового рішення, до суду не прибули, що в силу ст.378 КАС України не є перешкодою для розгляду заяви.

Правовідносини з приводу зміни способу виконання рішення суду в адміністративній справі визначені ст.378 КАС України, частиною 3 якої передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, підставою для встановлення способу або порядку виконання чи зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є виключні обставини, існування яких заважає поновленню суб`єктивного права чи інтересу особи, захист здійснено рішенням суду у справі, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зважає, що процедури примусового виконання судових актів, постановлених відносно органів державної влади з приводу присудження грошових виплат (що охоплюється як способом захисту порушеного права приватної особи - стягнення коштів, так і способом захисту порушеного права приватної особи - зобов`язання нарахувати і виплатити кошти) унормовані одночасно приписами і Закону України від 05.06.2012р. №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", і Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження".

Так, згідно з ст.2 Закону України від 05.06.2012р. №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі за текстом - Закон №4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.33 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 23.06.2021р. у справі №520/13014/2020 вимога про стягнення заборгованості не дублює вимогу про зобов`язання нарахувати і виплатити заборгованість, ці вимоги є двома різними способами захисту порушеного права, які передбачають відмінний механізм виконання судових рішень; списання коштів за судовими рішеннями, боржником за якими є державний орган, відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Закону України від 05.06.2012р. №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», можливе у тому випадку, коли способом захисту порушеного права є вимога про стягнення коштів.

Отже, вимога про зобов`язання нарахувати і виплатити заборгованість (кошти) утворює один предмет позову, а вимога про стягнення заборгованості коштів призводить до виникнення іншого предмету позову.

Тому заміна одного із згаданих способів захисту порушеного права на інший спричиняє виникнення відмінностей у предметі позову

У справі 520/5292/2020 рішення суду в частині перерахунку виконано відповідачем, також визначена сума боргу, доказів ухилення управління від погашення заборгованості за наявності фізичної змоги це зробити матеріали справи не містять.

Отже, зважаючи на правову природу спірних правовідносин та обставини справи суд не знаходить підстав для зміни способу виконання судового рішення із зобов`язання здійснити з 19.02.2020 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідки Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2020 № 06-47-48 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, здійснивши сплату донарахованої суми з урахуванням раніше сплачених сум на стягнення 713950,67грн.

Керуючись ст. 6-9, 241-243, 248, 255, 295, 372, 378 КАС України, суд -

ухвалив:

Заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу і порядку виконання про зміну способу виконання рішення по справі №520/5292/2020 - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що ухвала підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України (негайно після підписання).

Суддя Зоркіна Ю.В.