Справа № 216/4293/16-а
Суддя: БУТЕНКО М. В.
Дата ухвалення: 2023-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/4293/16-а
провадження 2-а/216/1/23
РІШЕННЯ

іменем України

12 травня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кравець А.С.,

представника позивача ОСОБА_5,

представника відповідача Кадолба Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дзержинської міжрайонної медико - соціальної експертної комісії, Обласної міжрайонної медико - соціальної експертної комісії № 6 про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дзержинської міжрайонної медико - соціальної експертної комісії, Обласної міжрайонної медико - соціальної експертної комісії № 6 про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просила: визнати дії Дзержинської міжрайонної МСЕК у м. Кривому Розі, які полягали у видачі мені висновку про час настання інвалідності від 23.02.2015р. з інформацією про те, що факт настання у неї інвалідності у віці до 18-ти років медичною документацією не підтверджується, протиправними; визнати дії Обласної міжрайонної МСЕК №6, які полягали у залишенні без змін висновку про час настання інвалідності Дзержинської міжрайонної МСЕК м. Кривого Рогу від 23.02.2015р. та безпричинній заміні в Акті огляду МСЕК №2051 від 16.11.2015р. формулювання причини інвалідності з «інвалідність з дитинства» на «інвалідність дитинства», протиправними; визнати недійсним висновок про час настання інвалідності Дзержинської міжрайонної МСЕК м. Кривого Рогу від 23.02.2015р. складений щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Акту огляду медико -соціальною експертною комісією від 23.02.2015р. №277; визнати недійсним Акт огляду МСЕК №2051 Обласної міжрайонної МСЕК №6 від 16.11.2015р., складений щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Дзержинську міжрайонну МСЕК м. Кривого Рогу оформити та видати на руки ОСОБА_1 Висновок про час настання інвалідності з інформацією про можливість настання в неї інвалідності до досягнення 18-річного віку.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона є людиною з обмеженими фізичними можливостями, яка не може самостійно пересуватися, оскільки має слабку м`язову систему внаслідок вродженого захворювання, що проявилося в дитячому віці. На теперішній час її діагноз поліневрит з вираженим порезом м`язів стоп та кистей. У всіх її медичних документах період перебігу її захворювання зазначений «з 4-річного віку після перенесеної пневмонії». Натомість ця інформація витікає з того факту, що у м. Фрунзе, де вона проживала з сім`єю, на облік до лікаря - невропатолога мене поставили саме в цьому віці (1961 р.). Вона потребую стороннього догляду, соціальної допомоги. До 1998 року вона забезпечувала своє проживання завдяки фізичній та матеріальній допомозі її батьків. Після їх смерті вона користувалася заощадженнями, що вони їй залишили, та забезпечувала своє існування за рахунок майна, що лишилося їй у спадок.

Однак на теперішній час жодних додаткових джерел для існування, крім призначеної державою соціальної допомоги, у неї немає. Призначена їй державна соціальна допомога для інвалідів з дитинства 1 групи становить близько 1500,00 грн. Цих коштів недостатньо для забезпечення її проживання з урахуванням того, що вона постійно змушена купувати ліки, аби підтримати себе у більш-менш життєздатному стані.

Вона є дитиною, яку всиновили з будинку дитини. Функціональні порушення у вигляді в`ялого порезу м`язів кистей та стоп в неї вперше діагностували у віці 4-х років ( 1961 рік) після того, як вона перехворіла на пневмонію. Порушення функціональності її організму виражені як тетрапарез кінцівок, тобто ослаблення всіх чотирьох кінцівок , що за своєю клінічною природою є проявом дитячого церебрального параліча. Дослідженнями в області медицини встановлено; що прояви цієї хвороби в дітей, які мають це захворювання від народження, можуть наступити на другому - третьому році життя. Діагностувати це захворювання при народженні дитини та в перші роки її життя у разі незначних на цей момент порушень функціонування ділянок головного мозку можливо лише при постійному та уважному спостереженні за розвитком дитини при наявності певного обсягу спеціальних знань з цього приводу.

Вперше вона звернулася до установи МСЕК у 1988 році у віці 31 року, коли її стан погіршився настільки, що самостійно пересуватися вона могла лише докладаючи надвеликих зусиль і спосіб такого пересування виглядав вже зовсім неприродно.

За наслідками огляду її у ЛТЕК їй було визначено інвалідність І групи з дитинства та призначено черговий переогляд у червні 1990 року.

Після переогляду у червні 1990 р. її було визнано інвалідом першої групи з дитинства безстроково.

На теперішній час відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти померлого годувальника, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. При цьому в законодавстві України немає різниці між дітьми рідними та усиновленими. На усиновлених дітей розповсюджується повний обсяг прав, які гарантуються державою рідним дітям особи (в її випадку - особи, яка померла, і матеріальна підтримка і допомога якої була основним джерелом існування для непрацездатної дитини ).

Оскільки враховуючи вищенаведені визначення, вона є непрацездатним членом сім`ї своїх батьків, вона вирішила звернутися до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу із заявою про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника. Мотивом її звернення було усвідомлення того, що фактично з дитинства вона була непрацездатна та перебувала на утриманні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( люди, що всиновили її з Фрунзенського будинку дитини і юридично мають статус її батька та матері).

Для розгляду її заяви про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника необхідно було отримати висновок про час настання інвалідності МСЕК (висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення мною 18-ти років). За цих обставин вона звернулася до Дзержинської міжрайонної медико - соціальної експертної комісії м. Кривий Ріг із заявою про надання їй відповідного висновку.

23.02.2015р. її було оглянуто спеціалістами Дзержинської МСЕК. За результатами огляду їй було надано висновок про час настання інвалідності. В цьому висновку було зазначено, що у її медичній справі відсутні документи, які підтверджують факт настання у неї функціональних порушень у віці до 18 років. За висновками МСЕК з цих документів можна лише зробити висновок про те, що вона захворіла до 18-річного віку. Через її незгоду із зазначеним висновком її було повторно оглянуто обласною міжрайонною медико - соціальною експертною комісією №6, але висновок Дзержинської МСЕК при цьому залишився незмінним. Натомість, у акті огляду цієї установи з`явилося нове формулювання щодо категорії наявної у неї інвалідності, а саме: інвалідність дитинства. Для порівняння, в усіх медичних документах, які складалися щодо нею медико - соціальною експертною комісією до цього часу ( в т.ч. в довідках про інвалідність встановленого зразку) та іншими лікувальними установами , зазначено, що вона є інвалідом з дитинства.

Інвалід дитинства та інвалід з дитинства за своїм змістовним навантаженням поняття зовсім різні. Інвалідом дитинства є особа, яка стала інвалідом після досягнення нею 18-річного віку внаслідок перенесених у дитинстві захворювань або отриманих у дитинстві травм. Інвалідом з дитинства є особа, яка стала інвалідом в дитинстві, тобто до досягнення 18-річного віку.

Вважає, що медичні працівники, які проводили її огляд, вивчали наявну медичну документацію щодо неї при визначенні категорії її інвалідності, зробили відповідний запис у документах, приймаючи на себе певний обсяг відповідальності за цей вчинок. Висновок компетентної медичної установи про те, що вона є інвалідом з дитинства вже був зроблений. Будь - яких підстав змінювати цей висновок у 2016 році не було.

За інформацією, наданою їй працівниками медико - соціальної експертної комісії, висновок про настання інвалідності до досягнення нею 18 років їй могли б надати тільки в тому випадку, якщо в її медичній справі були б в наявності документи, що підтверджували б надання їй статусу дитини - інваліда, які, зрозуміло, повинні були бути оформлені в період з 1961 по 1975 рік .

Вона не може погодитися із такими твердженнями, оскільки процедурою призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника передбачена можливість призначення такої пенсії для осіб які не мали статусу дитини - інваліда. Саме для таких осіб передбачений документ висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років. Цей висновок лікарі мають можливість зробити, враховуючи вид захворювання особи та наявні у такої особи медичні документи , що підтверджують її стан.

Отже, зазначення у всіх актах огляду МСЕК щодо неї інформації про те, що вона є інвалідом з дитинства, не може означати нічого іншого, ніж те, що за наслідками комплексного обстеження її: опитування, вивчення необхідних документів, комісійного огляду усіма членами МСЕК та оцінка стану всіх систем організму, вивчення всіх необхідних даних лабораторних та функціональних методів дослідження, працівниками МСЕК було зроблено висновок про те, що інвалідність наступила у неї саме в дитинстві.

З огляду на викладене вище, вона не вбачає підстав для того, щоб у висновку про час настання інвалідності щодо неї не було зазначено інформацію про те, що інвалідність у неї могла наступити (тим більше, що інвалідність в неї фактично наступила) в дитячому віці до досягнення нею 18-ти років.

У своїх запереченнях на позовну заяву представник відповідача Дзержинська МСЕК Кадолба Н.М. зазначила, що проти позову заперечує з наступних підстав. ОСОБА_1 вперше була оглянута Дзержинською МСЕК в 1988р. (в віці 31р.) статусу інваліда дитинства не мала; медична документація, яка свідче про ступень функціональних порушень до 18 річного віку відсутня; тому надати-висновок, що інвалідність настала до 18 річного віку не має можливості. Дзержинська МСЕК та Обласна МСЕК 6 винесли рішення в законодавчому полю згідно чинного законодавства, зокрема постанови Кабінету міністрів України від 03.12.2009р. №1317 та Наказ Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011р. Протягом місяця ОСОБА_1 не оскаржувала рішення Обл. МСЕК №6, до Укр.Держ. НДІ МСПІ не направлялась. Згідно з листом Міністерства охорони здоров`я України від 12.02.2007р. №16.02 -19/111 виписка з акту огляду у медико-соціальній експертній комісії (МСЕК), в якій зазначено причину інвалідності «інвалід з дитинства» і яка вперше видана особі після досягнення 18 років, не є документом, який підтверджує, що особа стала інвалідом до 18 років, а вказує лише на те, що зазначена особа захворіла на дану хворобу до досягнення нею вісімнадцятирічного віку. У зв`язку із чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Позивач, яка належним чином повідомлена, про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити.

Представник відповідачів Кадолба Н.М. в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечувала, просила відмовити у її задоволенні.

Суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне.

13.06.1988 р. ЛТЕК визначила позивачу ОСОБА_1 . І групу інвалідності з дитинства, що підтверджується, довідкою серії ВТЭ - 28 № 055515 від 13.06.1988 р., та призначено черговий переогляд у червні 1990 року - а.с.14.

Після переогляду у червні 1990 р. позивача ОСОБА_1 було визнано інвалідом першої групи з дитинства безстроково, що підтверджується довідкою серії ВТЭ - 31 № 031503 від 13.06.1988 р. - а.с.21.

Відповідно до висновку від 23.02.2015 Дзержинської МСЕК позивачу було надано висновок про час настання інвалідності, відповідно до якого в медичній справі позивача відсутні документи, які підтверджують факт настання у неї функціональних порушень у віці до 18 років - а.с.22.

Згідно з актом огляду обласної міжрайонною медико - соціальною експертною комісією №6 встановлено, що позивач має інвалідність дитинства - а.с.23-33.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Міністерство охорони здоров`я України (МОЗ) діє відповідно до Положення «Про Міністерство охорони здоров`я України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 267.

У відповідності п.п. 8 п. 4 МОЗ відповідно до покладених на нього завдань у сфері охорони здоров`я затверджує порядок проведення медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності громадян.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення медико-соціальну експертизу).

Відповідно до пункту 4 Положення медико-соціальну експертизу про медико-соціальну експертизу, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог (абзац 5 пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу).

У відповідності до п. 15 Положення медико-соціальну експертизу, комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Пунктами 15, 17, 19 Положення медико-соціальну експертизу визначено, що комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу. Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі - комісії) визначає Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Згідно з п. 14 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

В п. 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, вказано, що рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання: одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час; одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди; одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. - на території проведення антитерористичної операції, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання; одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Другої світової воєн та в повоєнний період; пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав; пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; одержані внаслідок політичних репресій; пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності); поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення; захворювання: отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; пов`язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 561 від 05.09.2011, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за №1295/20033 (далі - Інструкція №561), медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії (пункт 1.10 Інструкції № 561).

Аналізуючи положення вказаних нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що правом на встановлення групи інвалідності наділена лише медико-соціальна експертна комісія, яка здійснює огляди осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на підставі направлення відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Позивач просить зобов`язати відповідача визнати її інвалідом з дитинства у віці до 18 років.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є повноваженням відповідних МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2021 р. у справі № 160/12235/19.

Верховний Суд у постанові від 12.10.2021 р. у справі № 280/4820/19 зазначив, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Тому, підстав для зобов`язання відповідача визнати позивачку інвалідом з дитинства немає.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з викладених вище підстав.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Відповідно до статті 139 КАС України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дзержинської міжрайонної медико - соціальної експертної комісії, Обласної міжрайонної медико - соціальної експертної комісії № 6 про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19 травня 2023 року о 17.00 годині.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Дзержинська міжрайонна медико - соціальна експертна комісія, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пушкіна, 13.

Відповідач: Обласна міжрайонна медико - соціальна експертна комісія, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, 21.

Суддя М.В. Бутенко