Справа № 679/450/23
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2023-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/16/2023
Справа № 679/450/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції Національної поліції в Хмельницькій області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову серії ЕАС № 6843834 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 16.04.2023 року поліцейським відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Нетішин) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області рядовим поліції Закліцьким В.П., а провадження у справі закрити. Судові витрати покласти на відповідачів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою поліцейського відділу поліцейської діяльності №1 (м.Нетішин) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області рядового поліції Закліцького В.П. від 16.04.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, з посиланням на те, що він, керуючи транспортним засобом 16.04.2023 року по просп. Героїв України в м. Нетішин, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. "Проїзд без зупинки заборонено".

З вказаною постановою він не погоджується посилаючись на те, що правопорушення не вчиняв, вимог дорожнього знаку про зупинку транспортного засобу дотримався. При розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейський не приймав до уваги його усні пояснення, не ознайомив з доказами вчинення правопорушення, двічі безпідставно відхилив клопотання про залучення до участі у справі захисника. В той час як одному із поліцейських він надавав усні пояснення та заявляв клопотання, інший поліцейський, без встановлення обставин справи склав та роздрукував постанову про притягнення його до відповідальності та надав її напарнику для вручення. Крім того зазначив, що встановленому перед перехрестям дорожньому знаку 2.2 на ділянці дороги по вул. Героїв України в м.Нетішин, в порушення вимог п. 14.4.3 ДСТУ 4100:2021, п. 2 Розділу 33 ПДР України, не передував знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за викладених в оскаржуваній постанові обставин, позивач просить постанову серії ЕАС № 6843834 від 16.04.2023 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.04.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

02.05.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гладкоскок С. на позовну заяву. У відзиві представник просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що суб`єкт владних повноважень, поліцейський ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Закліцький В.П., виніс постанову з дотриманням вимог КУпАП та ЗУ «Про Національну поліцію». Підтвердженням вчинення позивачем адміністративного правопорушення є відеофіксація з місця вчинення правопорушення. При цьому, дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» встановлений з урахуванням вимог ДСТУ 4100-2014, а тому відсутність дорожнього знаку 2.1 з табличкою 7.1.2 перед знаком 2.2 не є підставою для скасування спірної постанови, оскільки чинне законодавство не містить таких вимог до дорожнього знаку 2.2 в межах населеного пункту. Як вбачається з відеозапису фіксації правопорушення позивач рухався прямо без будь-яких перешкод і у нього була можливість завчасно побачити дорожній знак та здійснити повну зупинку, чого він не зробив.

04.05.2023 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначає, що той факт, що дорожній знак 2.2 встановлений з порушеннями Правил дорожнього руху та ДСТУ 4100-2021 не звільняє водіїв від обов`язку виконання вимог правил, однак і не дозволяє притягувати осіб, підозрюваних у вчиненні адміністративних правопорушень до відповідальності. Крім того звертає увагу суду, що у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності обов`язково повинно бути зазначено технічний засіб за допомогою якого здійснено фото чи відео фіксацію правопорушення. Зважаючи та те, що оскаржувана постанова не містить посилання на технічних засіб фіксації правопорушення долучений до відзиву відеозапис є недопустимим доказом та не може бути прийнятий судом до уваги.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, продав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився.

Представник відділу поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції Національної поліції в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Відзив від відповідача на позовну заяву до суду не надходив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАС № 6843834 від 16.04.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 16.04.2023 року о 18:09:17 годині у м. Нетішин по просп. Незалежності, 9 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Ford X-MAX", державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього зхнакау 2.2, чим порушив п. 33 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено штраф у розмірі 340 гривень.

З вказаною постановою позивач не погоджується, посилаючись на те що вимогу дорожнього знаку про зупинку транспортного засобу виконав, будь-яких доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення до постанови не додано.

Таким чином між сторонами виник спір щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, в тому числі, але не виключно, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Як вбачається з п. 8.4 б) ПДР України, затверджених постановою Кабінету Мінстрів України від 10.10.2001 року № 1306, знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Згідно п.п. 2.2 п. 2 розділу 33 ПДР України дорожній знак пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до п. 8.2-1 ПДР України дорожні знакизастосовуються відповіднодо цихПравил іповинні відповідативимогам національногостандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Відповідно до абз. 7, 9 п. 2 розділу 33 ПДР України знаки 2.1-2.3, 2.5 і 2.6 встановлюються безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги. Якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2, йому повинен передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2.

Згідно з п. 14.4.2 ДСТУ 4100-2021 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови Правила застосування», затверджених наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації, та якості» від 26.05.2021 року № 191, знак 2.1 з табличкою 7.1.1 або 7.1.2 на дорогах поза населеними пунктами, за винятком доріг без покриття, потрібно встановлювати попередньо за відстані від 150 м до 300 м від перехрестя, якщо перед перехрестям установлено відповідно знак 2.1 або 2.2.

Відповідно до п. 14.4.3 якщо на дорозі безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2, то йому повинен передувати знак 2.1 з табличкою 7.1.2.

Судом досліджено відеозапис фіксації правопорушення, що долучений представником відповідача до відзиву на позовну заяву з якого неможливо достовірно та беззаперечно встановити факт проїзду ОСОБА_1 перехрестя без виконання вимог дорожнього знаку 2.2. При цьому, позивач під час розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав та у своїх усних поясненнях вказав, що здійснила зупинку перед відповідним дорожнім знаком.

Оцінюючий наданий відеозапис з точки зору належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення слід зазначити т наступне.

У п. 7 оскаржуваної постанови міститься вказівка на те, що до неї додаються матеріали, разом з тим відсутнє посилання на фото чи відеозапис правопорушення та не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснювався фото або відеофіксація правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд України у постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а наголосив на тому, що приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Враховуючи вищевикладене, відсутність у постанові серії ЕАС № 6843834 посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а також посилання на сам відеозапис, такий запис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення поліцейським без забезпечення належних та допустимих доказів, визначенихст. 251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року в справі № 216/5226/16-а.

Також суд вважає за необхідне надати оцінку неузгодженості між підзаконними актами, виданими різними органами, а саме неузгодженості п. 8.2-1, абз. 9 п. 2 розділу 33 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України та абз. 4 п. 14.4.3 ДСТУ 4100-2021 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови Правила застосування». Так, суд при вирішенні питання неузгодженості даних норм керується саме нормами ПДР України як підзаконного акту вищої юридичної сили, порівняно з нормами ДСТУ.

Відтак, дорожній знак 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», про який йдеться в оскаржуваній постанові, встановлений безпосередньо перед перехрестям з порушенням вимог ПДР України, оскільки йому не передував знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2.

Окрім того, згідно п. 14.4.3 ДСТУ 4100-2021 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови Правила застосування» дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» потрібно встановлювати в місцях, де, згідно з вимогами п. 14.4.2, може бути встановлено знак 2.1, але на під`їзді до перехрестя не забезпечено видимість транспортних засобів, які наближаються дорогою, що перетинається. Тобто, встановлення дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» є таким, що відповідає вимогам національного стандарту, виключно при обмеженій видимості транспортних засобів, які наближаються дорогою, що перетинається.

При цьому, в умовах дорожньої обстановки, встановленої судом при дослідженні відеозапису наданого позивачем в якості доказу по справі, а також за відсутності заперечень позивача про інше, вбачається, що для водіїв, що рухаються в тому напрямку, де встановлено дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» (з правої та лівої сторони) видимість транспортних засобів, що рухаються дорогою, що перетинається жодними перешкодами не обмежено, що свідчить про наявність об`єктивних підстав вважати, що встановлення дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» у вказаному місці є таким, що не відповідає вимогам п. 14.4.2 ДСТУ 4100:2021.

Однак, зазначене не звільняє водіїв від обов`язку виконання вимог вказаного дорожнього знаку до того часу, поки невідповідність його розміщення буде встановлена відповідним компетентним органом у встановленому законом порядку та в подальшому усунута.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Постанова про адміністративне правопорушення складена відповідачем не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України у якості належного та достатнього доказу, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б вказували на те, що позивач, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд без повної зупинки транспортного засобу, у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог щодо її форми та змісту, без достатньої доказової бази, яка б підтверджувала факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

За наведених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6843834 від 16.04.2023 року є неправомірною та підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до положення ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 536,80 гривень.

На підставі викладеного, ст. ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 126, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до відділу поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції Національної поліції в Хмельницькій області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС № 6843834 від 16.04.2023 року винесену поліцейським відділу поліцейської діяльності №1 (м. Нетішин) Шепетівського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області рядовим поліції Закліцьким Владиславом Петровичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження: вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, Хмельницька область, .

Суддя Р.М. Стасюк