Справа № 140/10393/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/10393/23
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Лозовський О.А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить:

- визнати протиправними дії Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області нових довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, станом на 01.07.2020, станом на 01.12.2020, станом на 01.01.2023, станом на 01.02.2023, що враховується для перерахунку пенсій з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та у наданні довідки про розмір грошового забезпечення від 21.03.2023 ХА-15241 із зазначенням відомостей щодо надбавки за особливості проходження служби у розмірі (1% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) - 76,65 грн , премії (10% посадового окладу) - 389,00 грн., які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 з урахуванням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 по справі №140/6917/22, для здійснення обчислення та перерахунку 01.02.2020 основного розміру пенсії;

- зобов`язати Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області нові довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.03.2018, станом на 01.07.2020, станом на 01.12.2020, станом на 01.01.2023, станом на 01.02.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з повною інформацією за формою, передбаченою додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», для перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018, з 01.08.2020, з 01.01.2021, з 01.02.2023, з 01.03.2023 на підставі статей 8,10,43 та 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», рішення Міністра оборони України від 14.01.2020 №248/291, від 01.02.2023 №248/2683/з з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області нову довідку про розмір грошового забезпечення за нормами чинними станом на 01.01.2020, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету міністрів України від 21.02.2018 №103, рішення Міністра оборони України від 14.01.2020 №248/291 із зазначенням відомостей: про розмір посадового окладу - 3890,00 грн., окладу за військове звання (старший прапорщик) 1220,00 грн., надбавки за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за військове звання) - 2555,00 грн., надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) - 4982,25 грн., премії (95% посадового окладу) - 3695,50 грн, які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 з урахуванням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 по справі №140/6917/22, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 основного розміру пенсії.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач звернулася до суду з позовом 13.05.2023 (дата поштового штемпеля на конверті), заявив позовні вимоги щодо оскарження відмови відповідача у видачі довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, на 01.07.2020, на 01.12.2020 для перерахунку основного розміру пенсії.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, з наступними змінами та доповненнями, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

На виконання даної норми Кабінет Міністрів України Постановою від 13.02.2008 №45, з наступними змінами та доповненнями, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку №45, видача довідки, як елемент в системній послідовності алгоритму дій визначених Порядком №45, пов`язується з моментом визначення Урядом України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з наступними змінами та доповненнями, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовців повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням викладеного, суддя зазначає, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.04.2023 у справі №380/14933/22 у подібних правовідносинах.

При цьому, як вже було зазначено вище, позивач звернулася до суду 13.05.2023 з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною другої статті 122 КАС України.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Позивач не подав заяву про поновлення строку звернення до суду із наведенням обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, чим не дотримав вимог частини шостої статті 161 КАС України.

Разом з тим, за приписами частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01.01.2023 2684 гривні.

Як слідує із тексту позовної заяви, позивачем заявлено пов`язані позовні вимоги немайнового характеру. Відтак, за подання даного позову необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (тобто, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте, в порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України, до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору за подання позову або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас з позовною заявою позивач подав клопотання про звільнення від сплати судового збору та/або надати відстрочку до ухвалення рішення суду.

Клопотання мотивоване тим, що позивач на даний час перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, так як ніде не працює, є пенсіонером, отримує пенсію, яка є єдиним джерелом доходу, у зв`язку зі смертю дочки через онкохворобу сума боргу зменшилась, проте, станом на момент подання позову складає 57 тисяч гривень, що унеможливлює повне погашення боргу.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору до задоволення не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як передбачено частиною першою статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, приписами вказаної статті встановлений виключний перелік умов, за яким позивачу може бути відстрочено чи розстрочено сплату судового збору, зменшено або звільнено від його сплати. Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести обставини неможливості сплати судового збору. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням доступу до суду. Разом з тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2011 у справі v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку з цим при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), відповідно до статей 132-133 КАС України, Закону №3674-VI, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Водночас, суд зазначає, що Законом №3674-VI чітко визначено, як одну з умов відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зокрема, доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Для звільнення від такої сплати позивач має довести існування таких фінансових труднощів та такий майновий стан, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

В обгрунтування клопотання позивач зазначає, що ним не долучаються докази, оскільки вони встановлені Верховним Судом, про що свідчить ухвала Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №140/3098/19 за його позовом, а також ухвала Верховного Суду від 21.12.2020 у справі №460/1726/20 за позовом його сина з тих самих підстав скрутного стану через онкохвору дочку (сестру).

Як слідує із ухвали Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №140/3098/19 на підтвердження того, що сплата судового збору за подання касаційної скарги є для нього істотним тягарем, заявник надав довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області від 06.05.2020 № 135, відповідно до якої за 2019 календарний рік він отримав пенсію в сумі 46 590 грн 72 коп. Одночасно заявник зауважив, що 2019 року він зробив значні витрати на лікування свої онкохворої дочки. Вказав, що 04.01.2019 сплачено за дочку для отримання препарату «Авастин» кошти в сумі 36 000 грн (про це свідчить надана скаржником копія видаткової накладної від 04.01.2019 № Ф1-Рн-0000064), 07.02.2019 сплачено за дочку для отримання лікувального засобу «Кселод» кошти в сумі 33 000 грн (як доказ заявник надав копію видаткової накладної від 07.02.2019 № ФБ-Рн-0002374), 14.03.2019 сплачено за дочку для отримання препарату «Стівар» кошти в сумі 35 000 грн (підтверджується наданою скаржником копією чека АТ «Приватбанк» від 14.03.2019). Колегія суддів зазначає, що беручи до уваги ті несприятливі життєві обставини, у яких на сьогодні опинився заявник, бувши змушеним робити значні витрати на лікування своєї тяжкохворої дочки, виконання процесуального обов`язку щодо сплати судового збору саме в цей конкретний момент його життя становить для нього надмірний та непропорційний тягар, оскільки зроблені тільки впродовж декількох місяців витрати на придбання медикаментів для лікування дочки (104 000 грн) більш ніж удвічі перевищують його сукупний дохід за 2019 рік.

Разом з тим, встановлені Верховним Судом обставини не є належним підтвердженням того, що майновий стан позивача станом на день звернення до суду із даним позовом перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, оскільки не містить відомостей про річний дохід позивача за попередній календарний рік (тобто 2022 рік) і не може довести існування таких фінансових труднощів та такий майновий стан.

Відтак наведені позивачем обставини не є належним підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі на день звернення до суду із даним адміністративним позовом.

За таких обставин, враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання про звільнення від сплати судового збору та відстрочку сплати судового збору до ухвалення рішення суду не підлягають задоволенню.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виготовленні і наданні довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, на 01.07.2020, на 01.12.2020, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин пропуску цього строк, а також документу про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. за подання позову або надання доказів на підтвердження скрутного майнового стану, який унеможливлює сплату судового збору (банківські документи про відсутність на рахунку коштів тощо).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотань про звільнення від сплати судового збору та відстрочку сплати судового збору до ухвалення рішення суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву і додані до неї документи будуть повернуті позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя О.А. Лозовський