Справа № 440/2885/23
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/2885/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №99 від 27 жовтня 2022 року про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ в розмірі 60 % суми заробітної плати провідного спеціаліста державного органу, зазначеної у довідці Полтавського обласного військового комісаріату від 15 липня 2020 року №05/1069, з урахуванням відсоткової надбавки за вислугу років (НВР) 30 %, надбавки за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації 10%, надбавки за високі досягнення праці 50%, премії 10%, зазначені у довідці Полтавського обласного військового комісаріату від 11 березня 2008 року №143, з 21 жовтня 2022 року та здійснити нарахування й виплату з врахуванням виплачених сум /а.с. 1-5/.

Позов обґрунтований тим, що 21 березня 2005 року позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та про переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування їй стало відомо лише в 2022 році. 21 жовтня 2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09 липня 2003 року, на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу та рішенням №99 від 27 жовтня 2022 року відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №889-VIII від 10 грудня 2015 року у зв`язку із відсутністю законних підстав. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважаючи, що має право на переведення її на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, оскільки станом на 01 травня 2016 року мала не менш як 20 років стажу на посадах державної служби незалежно від того, чи займала вона такі посади станом на вказану дату.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач-1 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 20-25/ зазначив, що заяву позивача від 21 жовтня 2022 року та додані до неї документи за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення від 27 жовтня 2022 року №99, яким відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №899 від 10 грудня 2015 року у зв`язку із відсутністю законних підстав. Відтак, ГУ ПФУ в Полтавській області не є належним відповідачем у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про залучення співвідповідача задоволено та залучено до участі у справі №440/2885/23 в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ідентифікаційний код 13322403) /надалі відповідач-2, ГУ ПФУ в Полтавській області/, а розгляд справи №440/2885/23 розпочато спочатку.

Відповідач-2 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 85-87/ зазначив, що 21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №899 від 10 грудня 2015 року. З матеріалів пенсійної справи вбачається, що позивач по 28 лютого 2019 року отримувала пенсію державного службовця, призначену згідно з Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року. Оскільки факт призначення пенсії державного службовця вже відбувся, повторне призначення такої пенсії законодавством не передбачено та позивач має право лише на поновлення раніше призначеної пенсії державного службовця відповідно до абзацу 2 пункту 4-7 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У пенсійному законодавстві не існує поняття «перепризначення», «повторного призначення» або будь-якого «іншого призначення» пенсії, окрім поняття «призначення пенсії», яким є первинне та єдине її призначення, а всі подальші зміни та доповнення відбуваються виключно шляхом перерахунку пенсії або переведення на пенсію. У спірному випадку пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» вже була призначена позивачу, а відтак положення пунктів 10 та 12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №899 від 10 грудня 2015 року до спірних правовідносин застосуванню не підлягають. При переведенні з одного виду пенсії на інший в межах одного закону Закону України «Про державну службу» при розрахунку пенсії державного службовця має застосовуватись той розмір заробітної плати, що застосувався при (первинному) призначенні цієї пенсії. Позовна вимога позивача стосовно перерахунку розміру пенсії відповідно до наданої довідки від 15 липня 2020 року №05/1069 та довідки від 11 березня 2008 року № 143 є передчасною, оскільки предметом розгляду Головного управління було саме право позивача на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а не розмір такої пенсії. Зазначені довідки не були предметом розгляду Головним управлінням.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та 21 березня 2005 року їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, що підтверджується наявними у справі документами пенсійної справи /а.с. 27- 43/ та визнається сторонами у справі.

На підставі пункту 4-7 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з 01 березня 2019 року переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09 липня 2003 року /а.с.44-49/.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 21 жовтня 2022 року, в якій просила здійснити вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії, а саме: по ЗУ Про державну службу з нового окладу 5100,00 грн /а.с. 50-52/.

Згідно розписки-повідомлення /а.с. 52/ ОСОБА_1 до вказаної заяви додала копії: паспорта серії НОМЕР_1 ; довідки про заробітну плату (спецпенсії) №143 (кількість 1); довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_2 ; іншого документу (кількість 3): №5-1069, №11/813, №2285/04-21; трудової книжки серії НОМЕР_3 /а.с. 53-66/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №99 від 27 жовтня 2022 року про відмову в перерахунку пенсії /а.с. 67/ відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України: 21 жовтня 2022 року. Вік заявника: 70 років 06 місяців 04 дні. Страховий стаж особи: 37 років 1 місяць 17 днів. Стаж роботи на посадах державної служби становить 21 рік 02 місяці 24 дні. На дату звернення за перерахунком не працює. Відповідно до статті 90 Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV). Пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено право певної категорії державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців. Зокрема: державні службовці, які на день набрання чинності Закону №889-VIII, станом на 01.05.2016 обіймали посади державної служби та мали не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України; особи, які на день набрання чинності Закону №889-VIII, мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016. Відповідно до пункту 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 р. №622 (далі Порядку №622), право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ за наявності необхідного стажу роботи, мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09 липня 2003 року, якщо до набрання чинності Законом №889-VIII їм не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ. Згідно пункту 3-1 Порядку №622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону №3723-ХІІ, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом №889-VIII, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби. При всебічному, повному і об`єктивному розгляді наданих документів та матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що станом на 01.05.2016 р. ОСОБА_1 не перебувала на державній службі. Стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, станом на 01.05.2016 складає 21 рік 2 місяці 24 дні. З матеріалів пенсійної справи вбачається, що гр. ОСОБА_1 була призначена та виплачувалась пенсія за віком згідно з Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року по 28 лютого 2019 року. З 01 березня 2019 року ОСОБА_1 відповідно до пункту 4-7 Закону №1058-IV було автоматично переведено на пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки розмір пенсії, розрахований за нормами Закону №1058-IV, більший. Відтак, за наявності факту призначення та виплати пенсії згідно Закону №3723-ХІІ пенсія згідно Закону №889-VIII не призначається.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №99 від 27 жовтня 2022 року про відмову в перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року /надалі Закон № 889-VIII/, статтею 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з абзацом першим пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/ особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Як встановлено судом, 21 березня 2005 року позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, а з 01 березня 2019 року її автоматично, без її звернення, на підставі абзацу першого пункту 4-7 розділу XV Закону №1058-IV переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом другим пункту 4-7 розділу XV Закону № 1058-IV особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Отже, вказаною нормою передбачено право особи, яку автоматично перевели на пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у будь-який час звернутися до органу ПФУ із заявою про переведення на пенсію за нормами інших законів України, в тому числі Закону України «Про державну службу», із встановленням такого розміру пенсії, який ця особа отримувала до автоматичного переведення на пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Скориставшись своїм законодавчим правом на переведення на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу», передбаченим абзацом другим пункту 4-7 розділу XV Закону № 1058-IV, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із відповідною заявою, в якій заявила про своє бажання перейти на пенсію по ЗУ Про державну службу, але при цьому просила обчислити розмір її пенсії з нового окладу- 5100,00 грн.

Рішенням №99 від 27 жовтня 2022 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з посиланням на відсутність законодавчих підстав.

Обґрунтовуючи своє рішення, відповідач-2 зазначив, що відповідно до пунктів 3 та 3-1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби. При всебічному, повному і об`єктивному розгляді наданих документів та матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що станом на 01.05.2016 р. ОСОБА_1 не перебувала на державній службі та до 28 лютого 2019 року їй вже призначалася та виплачувалася пенсія за віком згідно з Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

Отже, правовою підставою для відмови позивачу у переведенні її на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» були норми Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, а фактичною підставою обставина призначення та отримання позивачем пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» раніше, у період з 21 березня 2005 року по 28 лютого 2019 року.

Надаючи оцінку такій підставі для відмови у переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», суд виходить з наступного.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Пункт 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII містить норму, якою встановлено, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ /надалі Закон № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії державного службовця 21 березня 2005 року/ на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії. Державний службовець, звільнений з державної служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, позбавляється права на одержання пенсії, передбаченої цією статтею. В таких випадках пенсія державному службовцю призначається на загальних підставах. Державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів. У разі виходу на пенсію державні службовці при наявності стажу державної служби не менше 10 років користуються умовами щодо комунально-побутового обслуговування, передбаченими цим Законом.

Тож положеннями абзацу другого пункту 4-7 розділу XV Закону № 1058-IV та пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачена можливість переведення особи, яку автоматично, без її звернення, перевели на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, яку особа отримувала до автоматичного переведення на іншу пенсію.

Постанова Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622, яку застосував відповідач-2 при прийнятті оскаржуваного рішення, є підзаконним нормативно-правовим актом, пункти 3 та 3-1 якого не відповідають нормам законів та обмежують встановлене законом право особи на отримання пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку невідповідності норми підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону.

Також, враховуючи, що норма абзацу другого пункту 4-7 розділу XV Закону № 1058-IV передбачає переведення на пенсію за нормами інших законів України, в тому числі Закону України «Про державну службу», із встановленням такого розміру пенсії, який ця особа отримувала до автоматичного переведення на пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає, що право позивача на переведення на пенсію за Законом України «Про державну службу» є незалежним від розміру пенсії, тобто таке переведення не може залежати від доцільності/недоцільності переведення у зв`язку із зменшенням розміру пенсії внаслідок такого переведення. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 520/1972/19, особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись, якщо, на її думку, це буде доцільно.

Оскільки позивачу вже призначалася пенсія за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та обчислювався розмір пенсії державного службовця, то всі документи, які були необхідні для переведення її на цю пенсію та встановлення їй пенсії у розмірі, що був визначений до автоматичного переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, були наявні в пенсійній справі позивача і могли бути враховані при переведенні на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №99 від 27 жовтня 2022 року є протиправним та підлягає скасуванню, а тому наявні підстави для задоволення відповідної позовної вимоги.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача відповідно до встановлених у справі обставин та висновків суду, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 21 жовтня 2022 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

У зв`язку з цим не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ в розмірі 60 % суми заробітної плати провідного спеціаліста державного органу, зазначеної у довідці Полтавського обласного військового комісаріату від 15 липня 2020 року №05/1069, з урахуванням відсоткової надбавки за вислугу років (НВР) 30 %, надбавки за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації 10%, надбавки за високі досягнення праці 50%, премії 10%, зазначені у довідці Полтавського обласного військового комісаріату від 11 березня 2008 року №143, з 21 жовтня 2022 року та здійснити нарахування й виплату з врахуванням виплачених сум.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією №46516341-1 від 16 лютого 2023 року /а.с. 12/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача підлягає сума в 536,80 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, ідентифікаційний код 13322403) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №99 від 27 жовтня 2022 року про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 21 жовтня 2022 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк