Справа № 420/6453/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6453/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість завданих збитків у розмірі 34050 грн.

Ухвалою судді від 05.03.21 позовну заяву залишено без руху через порушення позивачем ст. 122 КАС України та надано строк для зазначення поважних причин пропуску строку на звернення до суду із даними вимогами.

Ухвалою судді від 02.06.21 позовну заяву разом зі всіма позовними матеріалами повернуто позивачу.

Постановою 5ААС від 14.07.2021 ухвалу ООАС від 05.03.21 скасовано, а справу № 420/6453/21 направлено до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі.

Ухвалою судді від 09.08.21 позовну заяву залишено без руху, оскільки вирішення питання про відкриття провадження у справі за наявними у справі матеріалами неможливе, так як ухвалою судді від 02.06.21 позивачеві повернуті всі позовні матеріали.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2021 року адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України повернуто позивачу, а саме через неусунення у встановлений строк недоліків позовної заяви.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2022 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено; ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року скасовано; справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

19.01.2022 справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

У відповідності до ч. 4 ст. 171 КАС України судом неодноразово на адресу Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області направлялися запити щодо місця реєстрації відповідача, відповідь на які надійшла 14.03.2023.

Ухвалою судді від 16.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 укладений контракт щодо проходження служби. Відповідач згідно наказу команди в/ч НОМЕР_1 від 11.01.2017 прибув та приступив до прийому справ та посади командира в/ч НОМЕР_1 . З 30.09.2016 по 18.12.2020 ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . Наказом від 24.12.2020 № 279 відповідача виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. Актом службового розслідування у в/ч НОМЕР_1 встановлено переплату грошового забезпечення військовослужбовцю на суму 57188,37 грн. Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 01.03.2021 № 193 командиру в/ч НОМЕР_1 організувати претензійно-позовну роботу щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої колишнім командиром в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_1 . На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 01.03.2021 № 193 командиром в/ч НОМЕР_1 виданий наказ № 65 від 05.03.2021, яким наказано притягнути до матеріальної відповідальності колишнього командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 у розмірі завданої ним шкоди та стягнути з останнього завдані державі збитки в розмірі 34050 грн.

Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду не надійшов, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що з 30.09.2016 по 18.12.2020 ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира військової частини та відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.12.2020 № 279 виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21.12.2020 № 918 "Про призначення службового розслідування" офіцером-ревізором групи внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 проведено службове розслідування з метою визначення причин та умов, що призвели до факту переплати грошового забезпечення н суму 57 188 грн. 37 коп., та переплату надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям військової частини за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 на суму 100 470 грн. 01 коп.

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 01.03.2021 № 193 «Про результати службового розслідування» встановлено, що колишній командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 прийняв рішення щодо невиключення зі списків особового складу військової частини капітана ОСОБА_3 після терміну, визначеного наказами від 27.08.2018 № 186, від 19.09.2018 № 205, від 24.09.2018 № 209 на здачу справ та посади капітану ОСОБА_3 , а саме 01.10.2018; в порушення вимог абз. 25 статті 67 Статуту внутрішньої служби ЗСУ не керував фінансовою діяльністю полку, не розпоряджався згідно із законодавством коштами, не забезпечив ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом.

Вищезазначені дії та бездіяльність, фінансові порушення з боку колишнього командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 призвели до завдання матеріальної шкоди державі в розмірі 34050 грн.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 05.03.2021 № 65 притягнуто до матеріальної відповідальності колишнього командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 у розмірі завданої ним шкоди та стягнуто з останнього завдані державі збитки в розмірі 34050 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).

Згідно з ст.11 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю ввести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з статей 26,27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-IX (далі - Закон № 160-IX) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до ст. 1 цього Закону матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Так, матеріалами справи підтверджено, що за результатами службового розслідування ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності та визнано винним у завданні шкоди державі в сумі 34050 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (ч. 2 ст.10 Закону № 160-IX).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Разом з тим, як встановлено під час розгляду адміністративної справи, відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано вартість завданої майнової шкоди на суму 34050 грн. При цьому, жодних заперечень щодо розміру відшкодування відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких заперечень та доказів з боку відповідача, суд дійшов висновку, що у справі достатньо доказів на підтвердження понесених позивачем збитків державі в особі військової частини НОМЕР_1 та невиплати їх у добровільному порядку..

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, сплачений в/ч НОМЕР_1 судовий збір за подання даного адміністративного позову стягненню з відповідача за результатами судового розгляду не підлягає.

Керуючись ст.ст. 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість завданих збитків у розмірі 34050 грн (тридцять чотири тисячі п`ятдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк