Справа № 320/2659/21
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2659/21 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у Київській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що в грудні 2020 року позивачем була здійснена спроба укладення угоди щодо розпорядження її майном, проте їй було відмовлено приватним нотаріусом у зв`язку з наявністю обтяжень та повідомлено про перебування даного майна в податковій заставі.

Позивач особисто звернулася до контролюючого органу з питання існування обтяжень та податкової застави, на що отримана відповідь про необхідність сплатити заборгованість з платежу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також було вручене податкове повідомлення-рішення від 29.10.2020 року №0-1031 ГУ ДПС у Київській області про визначення податкового зобов`язання з платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості (18010200) на суму 6 610,03 грн..

В рамках надання правничої допомоги, з метою всебічного з`ясування всіх обставин в даному питанні, представником Адвокатом Бердичевським О.В. було направлено на адресу відповідача адвокатський запит №28/1201азап від 28 грудня 2020 року.

Податковим органом залишено без відповіді адвокатський запит.

Позивачем було подано скаргу до Державної податкової служби України.

В рамках адміністративного оскарження була отримана інформація стосовно виникнення податкового боргу у позивача.

Так, відповідно до рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 18.02.2021 року, станом на 23 грудня 2020 року у ОСОБА_1 обліковувалась податкова заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 14824,65 грн., згідно сформованих та нарахованих ППР:

- від 07.06.2017 року №10613-13 за 2016 рік на суму 4 365,50 грн., лист повернувся за закінченням строку зберігання 05.08.2017 року;

- від 29.03.2018 року №0032934/5602-1038 за 2017 рік на суму 5 068,80 грн., лист повернувся за закінченням строку зберігання 30.07.2018 року;

- від 11.05.2019 року №038 за 2018 рік на суму 5 897,23 грн., лист повернувся за закінчення строку зберігання 21.06.2019 року;

- від 29.10.2020 року №0-1031 за 2019 рік на суму 6 610,00 грн. Дане ППР було отримано позивачем особисто.

Після сплати заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_1 була нарахована пеня в сумі 4 299,82 грн.

Всі вищевказані суми були позивачем сплачені, що підтверджується квитанціями №0.0..1 від 29.12.2020 року на суму 9500 грн., №0.0..1 від 28.12.2020 року на суму 4400,00 грн. та №0.0..1 від 24.12.2020 року на суму 14824,65 грн.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування штрафних санкцій у формі пені, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Статтею 67 Податковим Кодексом України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 14.1.175 ПК податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання регулюється статтею 58 ПК України та визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами п. 3.8 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року №1236,податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення. Аналогічні положення відображені у абз. 2 п.58.3 ст.58 ПК України.

Пунктом 3.11 вказаного Порядку встановлено, що у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його направленні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальні особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при направленні податкового повідомлення-рішення помилок та направляє його повторно протягом наступного робочого дня від дня отримання відповідного повідомлення поштової служби.

Відповідно до п. 59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно п.п. 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п.266.2.1 п.266.1 ст.266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

П.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) - п.п. 266.7.2 ПК України.

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.п. а п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України).

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну чплату податкового зобов`язання.

Податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті - п. 42.1 ст.42 ПК України.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) - п. 42.2 ст.42 ПК України.

Згідно п.п. 45.1 ст.45 ПК України, податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

В свою чергу, відповідно до п.п. 70.6 ст.70 ПК України, органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Порядок подання такої інформації та взаємодії суб`єктів інформаційних відносин визначається Кабінетом Міністрів України.

Вищевказаний Порядок, визначений Постановою Кабінету міністрів України від 21.11.2011 року №1386 «Про затвердження Порядку подання інформації про платників податків об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів».

Відповідно до п. 3-1 вищевказаного Порядку, інформація про оподатковуване нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо якого у фізичних осіб виникає або припиняється право власності, подається відповідно до Порядку подання органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та органами, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. №476.

Цим Порядком визначено механізм подання органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та органами, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб контролюючим органам відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі - відомості).

Мінюст, територіальні органи і підрозділи ДМС подають до 15 квітня 2013 р., а у подальшому - щокварталу протягом 15 днів після закінчення податкового (звітного) кварталу контролюючим органам відомості станом на перше число відповідного кварталу.

Територіальні органи і підрозділи ДМС подають відповідним контролюючим органам інформацію про фізичних осіб, місце проживання яких зареєстровано (знято з реєстрації) у відповідному населеному пункті, із зазначенням прізвища, імені, по батькові, дати і місця народження, місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт, вулиця, номер будинку (корпусу) і квартири (до і після реєстрації), серії та номера паспорта, свідоцтва про народження або іншого документа, що посвідчує особу найменування органу, який видав документ, і дати видачі після запровадження електронного обліку реєстрації місця проживання фізичних осіб.

Відомості, що подаються контролюючим органам, вносяться до інформаційної бази даних і використовуються з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до п.п. 109.1 ст.109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 111.1.1 п.111.1 ст.111 ПК України, за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються, у тому числі, фінансова відповідальність.

Особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п.п.112.1 ст.112 ПК України).

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (п.п.112.2 ст.112 ПК України).

Особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом (п.п.112.3 ст.112 ПК України).

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове-повідомлення рішення вважається таким, що не вручено платнику податків, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі №808/8020/14.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №826/14361/16, для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають: відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи; повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення; відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

Згідно із пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомлені про вручення із зазначенням причин невручення.

Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2018 року у справі №812/41/17 зазначив, що за відсутності доказів направлення на адресу платника податку податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення - відсутні підстави для стягнення з відповідача спірної суми податкових зобов`язань, оскільки в розумінні ПК України, таке рішення контролюючого органу не вважається належним чином надісланим (врученим), що призвело до неможливості встановлення строку, передбаченого пунктом 95.2 ст.95 ПК України, із закінченням якого законодавець пов`язує виникнення у контролюючого органу права на стягнення податкового боргу.

Згідно п.п.129.1.2. п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадку, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання .

Судом першої інстанції встановлено, що місцем проживання, що відповідає і місцю реєстрації позивача з 24.11.2015 року є АДРЕСА_1 . Попередньою адресою реєстрації позивача була: АДРЕСА_2 . - з 05.02.2002 року до прийняття Податкового кодексу України.

Проте як стверджує відповідач у відзиві, листи з ППР направлялися на адресу АДРЕСА_3 .

Отже, ППР від 07.06.2017 року №10613-13 за 2016 рік на суму 4 365 50 грн., від 29.03.2018 року №0032934/5602-1038 за 2017 рік на суму 5 068,80 грн., від 11.05.2019 року №038 за 2018 рік на суму 5 897,23 грн. станом на 01.03.2021 року так і не були вручені ні ОСОБА_1 , ні її представнику адвокату Бердичевському О.В. Розрахунок пені також не надавався.

З огляду на вищевикладене, а також те, що податкові повідомлення-рішення від 07.06.2017 року №10613-13 за 2016 рік на суму 4 365,50 грн., від 29.03.2018 року №0032934/5602- 1038 за 2017 рік та від 11.05.2019 року №038 за 2018 рік були надіслані позивачу на невірну адресу, а саме: АДРЕСА_3 , внаслідок чого не отримані останньою, а грошове зобов`язання відповідно не набуло статусу узгодженого, відсутні підстави для нарахування та стягнення з позивача пені за порушення строків сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Разом з тим, незалежно від того, що грошове зобов`язання є неузгодженим, позивачем самостійно в повному обсязі погашено суму заборгованості, що підтверджується квитанціями про сплату.

Крім того, відповідач стверджує, що згідно з даними інформаційно-аналітичної системи органів ДПС по позивачу заборгованість по податках, зборах та платежах до бюджету не обліковується. З відомостей ІКП позивача встановлено, що контролюючим органом погашено вказані суми пені за рахунок переплати, яка обліковувалась у платника податків.

Враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій щодо нарахування позивачу штрафних санкцій у формі пені, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність таких дій відповідача, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.