Справа № 206/514/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2023 року м. Дніпросправа № 206/514/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023 в адміністративній справі №206/514/23 (суддя першої інстанції Румянцев О.П.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2022 року по вул. Бузковій м. Дніпро інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області майором поліції Ярошкіним К.С., складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення і сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В даній постанові описано, що 06.12.2022 року о 22:45:51 у м. Дніпро вул. Бузкова (самарський район) водій, керуючи ТЗ не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.2.1.ПДР керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії. Він стверджує, що 06.12.2022 року не керував транспортним засобом, при цьому він знаходився в своєму авто в якості пасажира та, як власник смарттелефона мав в застосунку «ДІЯ» відповідне посвідчення водія, яке міг продемонструвати за необхідності, проте це не влаштувало інспектора. І при цьому його було звинувачено ще в одному правопорушенні та супроводжено до медичного закладу та він не був обізнаний про складання на нього постанови за ч.1 ст.126 КУпАП. Тобто інспектор ідентифікував його, як власника транспортного засобу через доступні йому електронні засоби, проте відмовився оглянути електронне посвідчення водія в застосунку «ДІЯ» на його смартфоні. З постановою відповідача не можна погодитися, оскільки вона не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення ним правопорушення і на наявність його вини. Постанова була складена не в його присутності другим співробітником ППС - другим співробітником екіпажу патрульної машини в його машині і йому не вручалась. При цьому його зупинили по надуманим підставам, що мало розвиток направлення його на огляд до медичного закладу. Дії патрульного поліцейського вважає протиправними, а його постанову незаконною, оскільки вона винесена щодо особи, не причетної до скоєння адміністративного правопорушення, з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого має бути скасована, оскільки він не керував транспортним засобом, а тому не повинен мати при собі документи, проте мав в електронному вигляді у застосунку «ДІЯ». Його вина не доведена відповідачем належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 06.12.2022 року №8821п, винесену інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області майором поліції Ярошкіним К.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023 в задоволені позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не спростовано позивачем.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 06 грудня 2022 року інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області майор поліції Ярошкін К.С. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6256197.

Так в постанові зазначено, що ОСОБА_1 06.12.2022 року о 22:45:51 в м. Дніпро, вул. Бузкова, 96, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.2.1 ПДР та на Воротниченка накладений штраф у розмірі 425,00 гривень (а.с.4).

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Так, позивача притягнуто до відповідальності за порушення п. 2.1 «ґ» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Отже, положення чинного законодавства визначають обов`язок мати при собі та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР.

При цьому, відповідно до абз.2 ч.2 ст.16 Закону № 3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки, окрім іншого, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно з ч.2 ст.30 Закон № 3353-XII, поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 Закону № 3353-XII визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

В свою чергу, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, зі змісту позовної заяви та доводів апеляційної скарги, вбачається, що автомобіль позивача був зупинений у час та місці, які вказані у постанові.

Працівники поліції просили позивача надати їм для огляду посвідчення водія, однак позивач посвідчення водія не надав.

При цьому, цей факт не заперечується самим позивачем.

Доводи позивача зводяться до наявності посвідчення водія в електронному вигляді в застосунку «ДІЯ», проте факт наявності посвідчення в застосунку, жодним чином не підтверджує факту того, що документи були пред`явлені на вимогу інспектору поліції.

Крім того, наголошує, що такий аргумент позивача є хибним та не ґрунтується на вимогах законодавчих актів, оскільки право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Згідно з п. 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395, при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по-батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

На виконання вказаних вимог поліцейським, який розглядав справу, були вжиті заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при складанні оскаржуваної постанови поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, отже правові підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

На відео диску, наданому позивачем, зафіксовано, що ОСОБА_1 пересівши на пасажирське сидіння автомобіля заперечив факт керування автомобілем, зазначивши, що він є пасажиром. Також зафіксовано, що позивач мав порушення координації рухів; порушення мови; намагався покинути місце пригоди, поводився зухвало, проявив агресію, на зауваження поліцейських не реагував. Внаслідок наявних у ОСОБА_1 очевидних ознак сп`яніння йому було запропоновано поліцейськими пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння. Обставина відсутності водійського посвідчення підтверджена ним і зафіксована на відео.

Інші особи в автомобілі ВАЗ 21099, державний номер НОМЕР_1 , на відеозапису - відсутні.

Відтак, відповідач, здійснюючи розгляд адміністративної справи відносно позивача, діяв у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а постанова серії ЕАР №6256197 відповідає встановленій формі.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 242, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023 в адміністративній справі №206/514/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 травня 2023 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва