Справа № 140/7493/23
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7493/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№42)» до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№42)» звернулося з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арешту з майна Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№42)», накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № б/н від 17.11.2008, на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна № 8199098 від 17.11.2008;

2) зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач) зняти арешт з майна Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№42)» (далі Підприємство ДКВС України (№42))», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № б/н від 17.11.2008, на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна № 8199098 від 17.11.2008.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № б/н від 17.11.2008, на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна № 8199098 від 17.11.2008 накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно боржника - Державного підприємства «Підприємство ДКВС України (№42)» (далі - Позивач) та оголошено заборону на його відчуження.

Позивач 28.02.2023 звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з майна боржника та оголошення заборони його відчуження № б/н від 17.11.2008, на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна № 8199098 від 17.11.2008, накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно боржника - Підприємства ДКВС України (№42).

За результатами розгляду заяви відповідачем надано відповідь № 6355 від 09.03.2023 про залишення такої без розгляду, оскільки відсутні правові підстави, передбачені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами першою третьою статті 26 Закону України «Про Державну кримінально- виконавчу службу України» передбачено, що майно Державної кримінально- виконавчої служби України перебуває в державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань. Майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об`єктом застави.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається.

Ухвалою від 08.05.2023 провадження у справі було відкрито та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, що обґрунтований наступним.

У відділі примусового виконання рішень відповідача виконавчі документи, за якими боржником є Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 42)» (ЄДРПОУ - 08679669) станом на 23.05.2023 на виконанні не перебувають.

Водночас, згідно відомостей із Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області у період з 2008 по 2014 року перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів, за якими боржником визначено ДП «Підприємство ДКВС України (№ 42)» (ЄДРПОУ - 08679669), в тому числі рішення суду про стягнення заборгованості.

Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 (який був чинним у період з 2011 по 07.06.2017) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Також, відповідно до пункту 2 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

У зв`язку із цим, паперові матеріали зазначених виконавчих проваджень знищені, що ускладнює отримання в повному обсязі інформації щодо руху виконавчих проваджень та заходів, які за ними вчинялись, а також унеможливлює надання переліку та копій процесуальних документів.

Згідно сформованих витягів із Автоматизованої системи виконавчого провадження за вказаними виконавчими провадженнями - встановити номер виконавчого провадження, за яким винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н від 17.11.2008, на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна № 8199098 від 17.11.2008, неможливо, оскільки зазначена виконавча дія у цих витягах не зазначена.

Відсутність зазначеної інформації унеможливлює встановлення факту виконання рішення суду та наявності підстав для припинення обтяження нерухомого майна.

Враховуючи наведене, просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судове засідання 23.05.2023 учасники справи не з`явились однак надали до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхніх представників.

Згідно приписів частини третьої статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відтак, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Статтею 3 Закону № 1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

За правилами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно приписів частини першої статті 48 Закону № 1404, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Таким чином, арешт майна боржника, як виконавча дія, можливий лише в межах наявного відкритого в порядку та на підставах визначеного Законом № 1404 виконавчого провадження з примусового виконання рішення уповноваженого органу.

З доданих до позову відомостей із Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено вбачається, що на все нерухоме майно боржника - ДП «Підприємство ДКВС України (№ 42)» (ЄДРПОУ - 08679669) накладено арешт та оголошено заборону його відчуження № б/н від 17.11.2008, на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна № 8199098 від 17.11.2008, накладено арешт на невизначене майно.

Зважаючи на відсутність будь яких матеріалів виконавчих проваджень, що стали підставою для накладення вказаних арештів, що підтверджується, як наявними в матеріалах справи листами відповідача, так і відзивом на позовну заяву, суд дійшов висновку про необхідність скасування цього арешту.

Щодо дій відповідача, які полягають у відмові в знятті оскаржуваного арешту за запитом позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 1404, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відтак, оскаржуваний у справі арешт нерухомого майна позивача повинен був бути зняти відповідною посадовою особою відповідача після виявлення відсутності матеріалів виконавчих проваджень, що стали підставою для накладення вказаного арешту, однак відповідачем всупереч наведених приписів Закону № 1404 такі дії вчинені не були, що свідчить про протиправний характер відмови відповідача у зняття арешту за запитом позивача.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України та на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арешту з майна Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№42)», накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № б/н від 17.11.2008, на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна № 8199098 від 17.11.2008.

Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач) зняти арешт з майна Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№42)» (далі Підприємство ДКВС України (№42))», накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № б/н від 17.11.2008, на підставі якої зареєстровано обтяження нерухомого майна № 8199098 від 17.11.2008.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ф.А. Волдінер