Справа № 200/1824/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Справа№200/1824/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, 83)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.03.2023 року №38;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 22.02.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до пільгового стажу за ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та Постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 усіх періодів роботи з повним робочим днем під землею згідно записів трудової книжки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу період навчання в Селидівському ПТУ №41 з 01.09.1990 року по 10.01.1994 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу період находження в армії з 17.06.1994 року по 17.10.1994 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового та страхового стажу період роботи на ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 21.12.2020 по 22.03.2023 року період роботи на ВП Шахта 1-3 Новогродівська ДП Селидіввугілля.

02 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано у відповідача копію пенсійної справи позивача.

08 травня 2023 року від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла копія пенсійної справи позивача.

16 травня 2023 року від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши наявні матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, організаційно-правова форма орган державної влади.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 22.02.2023 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через веб-портал Пенсійного фонду України.

Зазначена заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким було прийнято спірне рішення про відмову в призначенні пенсії з підстав відсутності достатнього пільгового стажу на підземних роботах, з чим позивач не погоджується, оскільки вважає, що у нього наявний достатній страховий та пільговий стаж.

Позивач вказує, що відповідачем зазначено, що за наданими документами до страхового стажу позивача зараховано 24 роки 07 місяців 14 днів, пільговий стаж за Списком №1 становить 38 років 10 місяців 20 днів, водночас до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 21.12.2020 року по 28.02.2023 року, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків, та до пільгового стажу не зараховано період навчання в Селидівському ПТУ №41 з 01.09.1990 року по 10.01.1994 року, а також не зараховано службу в армії з 17.06.1994 року по 17.10.1994 року.

Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки в наслідок невиконання роботодавцями свого обов`язку зі сплату страхових внесків позивач позбавлений фактично соціальної захищеності та права на отримання пенсії. Стосовно незарахування до пільгового стажу служби в Збройних силах України та навчання в закладі професійно-технічної освіти позивач зазначив, що оскільки згідно записів трудової книжки він працював за професією електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею одразу після закінчення відповідного навчання за даною професією, поряд з цим, згідно ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, та вказує на те, що необхідний спеціальний стаж роботи на підземних роботах Головним управлінням було визначено на підставі ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV та Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 31.03.1994 № 202, який повинен становити не менше 25 років. Спеціальний стаж роботи позивача на підземних роботах становить: - (25) - 17 років 8 місяців 20 днів; - (20) - 2 роки 10 місяців 8 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 1 становить 17 років 8 місяців 20 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди з урахуванням наведеного на підставі заяви та наданих документів, Головним управлінням 02.03.2023 винесено Рішення № 38 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного спеціального стажу роботи на підземних роботах 25 років.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи період навчання в Селидівському ПТУ № 41 з 01.09.1990 по 10.01.1994 та період знаходження в армії з 17.06.1994 по 17.10.1994, відповідач посилаючись на приписи ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» та ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначає, що аналізуючи наведені норми права, можна дійти висновку, що період навчання підлягає застосуванню за наступних умов: 1) особа навчалась у закладі професійної (професійно-технічної) освіти; 2) перерва між закінченням навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців; 3) особу зараховано на роботу саме за професією, яку було здобуто внаслідок навчання.

Період військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відсутність будь-якої з цих умов не породжує у особи права на зарахування періоду навчання та проходження військової служби до спеціального стажу роботи.

Відповідач зазначає, що відповідно до стажу для розрахунку права на позивача, період роботи з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року зараховано Головним управлінням до страхового (загального) стажу роботи, як наслідок відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу роботи позивача період навчання з 01.09.1990 по 10.01.1994 та періоду знаходження в армії з 17.06.1994 по 17.10.1994.

Трудовий стаж позивача набутий в спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_3 від 02.06.1994 року, згідно записів якої:

- № 1 позивач навчався в Селидівському ПТУ №41 м. Селидове з 01.09.1990 року по 10.01.1994 року;

- №№ 2-3 позивач працював електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року, звільнений у зв`язку з призовом до ЗСУ;

- № 4 позивач проходив службу в Збройних Силах України з 17.06.1994 року по 17.10.1994 року;

- №№ 5-6 позивач працював електрослюсарем підземним 3 розряду на «Шахті №2 «Новогродівська» з 18.01.1995 року по 10.04.1995 року;

- №№ 9-10 позивач працював електрослюсарем підземним 3-4 розряду на «Шахті №2 «Новогродівська» з 26.11.1997 року по 30.04.1998 року з повним робочим днем в шахті;

- №№ 26-27 позивач працював в ДП «Селидіввугілля» гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті з 28.05.2008 року по 01.04.2011 року;

- №№ 30-31 позивач працював в ТОВ «Краснолиманське» гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем в шахті з 05.11.2018 року по 05.12.2018 року тимчасово;

- №№ 33-34 позивач з 21.12.2020 року по теперішній час працює в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» гірничомонтажником підземним з повним робочим днем в шахті.

Згідно довідки відповідача Форма РС-право (розрахунок стажу), до страхового та пільгового стажу позивача за Списком № 1 зараховано періоди роботи: з 19.11.2007 року по 28.10.2018 року, з 21.12.2020 року по 20.02.2023 року; період навчання з 01.09.1990 року по 10.01.1994 року, період роботи з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року та строкову військову службу в ЗСУ з 17.06.1994 року по 11.10.1994 року, період роботи з 18.01.1995 року по 10.04.1995 року, з 26.11.1997 року по 30.04.1998 року не зараховано до пільгового стажу за Списком №1, а тільки до страхового стажу.

Зіставивши відомості Форма РС-право з заявленими позивачем позовними вимогами суд встановив, що доводи позовної заяви відносно незарахування відповідачем періодів роботи позивача у ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 21.12.2020 по 22.03.2023 року у ВП Шахта 1-3 Новогродівська ДП Селидіввугілля до страхового та пільгового стажу спростовуються означеною довідкою та не відповідають дійсності.

Доводи відповідача щодо зарахування до пільгового стажу позивача всіх періодів спростовуються довідкою Форма РС-право, згідно якої періоди роботи позивача з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року, з 18.01.1995 року по 10.04.1995 року, з 26.11.1997 року по 30.04.1998 року, не зараховано до пільгового стажу за Списком №1, про що в оскаржуваному рішенні та відзиві на позовну заяву відповідачем не зазначено.

Також, згідно довідки Форма РС-право, відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача період з 05.11.2018 року по 15.11.2018 року, впродовж якого, згідно довідки ТОВ «Краснолиманське» №87 від 26.11.2022 року позивач проходив навчання з техніки безпеки.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, фактичні обставини справи щодо відмови в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах через відсутність достатнього пільгового стажу для призначення пенсії, незарахування періоду навчання з 01.09.1990 року по 10.01.1994 року та строкової військової служби в ЗСУ з 17.06.1994 року по 11.10.1994 року до пільгового стажу визнаються відповідачем та підтверджуються відповідними доказами, тому встановлені обставини справи не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) визначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом […].

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Згідно п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Водночас приписами ч.ч. 3, 5 ст. 114 Закону №1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відтак, законодавцем для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV встановлено наступні вимоги для її застосування:

- безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії

- зайнятість на таких роботах не менше 25 років (для працівників провідних професій (робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) 20 років).

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Враховуючи викладене, надаючи правову оцінку правомірності незарахування відповідачем періодів роботи з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року, з 26.11.1997 року по 30.04.1998 року до пільгового стажу позивача за Списком № 1 суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N 162, затверджено Список N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено професію електрослюсар підземний, за якою працював позивач з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року та з 26.11.1997 року по 30.04.1998 року.

До Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Водночас, відомостями трудової книжки підтверджено зайнятість позивача на означених роботах в спірні періоди протягом повного робочого дня на підземних роботах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що беручи до уваги приписи законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи позивача з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року та з 26.11.1997 року по 30.04.1998 року до пільгового стажу за Списком №1 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.

Щодо періоду роботи позивача з 05.11.2018 року по 15.11.2018 року в ТОВ «Краснолиманське» суд зазначає наступне.

Відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, до нього віднесено працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Водночас, відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII, працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.

У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань.

Відповідно до п.п. 3.16., 4.1. Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05), затвердженого Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26.01.2005 № 15 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 р. за № 231/10511), не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці.

Посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 № 232/10512, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.94 № 263/121 і зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.95 з № 18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Відповідно до п. 64 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого Наказом Держнаглядохоронпраці України 26.01.2005 N 15 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 р. за N 232/10512) віднесено підземні роботи на шахтах та рудниках.

Враховуючи викладене, відповідач врахувавши відомості довідки ТОВ «Краснолиманське» від 26.11.2018 № 87 правомірно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 05.11.2018 року по 15.11.2018 року в ТОВ «Краснолиманське», оскільки до закінчення навчання з техніки безпеки позивач не міг бути допущений до роботи.

Щодо незарахування відповідачем періоду з 18.01.1995 року по 10.04.1995 року суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, підставою для врахування по пільгового стажу як за Списком №1 так і Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 є безпосередня зайнятість протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах.

Поряд з цим, враховуючи приписи п. 10. Наказу №383, підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці підтверджується записами трудової книжки, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, зокрема і щодо повної зайнятості, уточнюючою довідкою, передбаченою пунктом 20 Порядку N 637.

Проаналізувавши відомості трудової книжки суд встановив, що вона не містить відомостей щодо зайнятості позивача впродовж повного робочого дня підчас роботи електрослюсарем підземним 3 розряду на «Шахті №2 «Новогродівська» з 18.01.1995 року по 10.04.1995 року.

Враховуючи викладене, умови праці позивача в частині зайнятості впродовж повного робочого дня в цей період потребують підтвердження в порядку визначеному Наказом №383 та Порядком №637.

Водночас, у випадку недостатності наданих документів, або необхідності надання додаткових документів відповідач мав скористатись своїм правом на витребування таких документів у роботодавця позивача відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, чи запропонувати позивачу надати такі документи відповідно до п. 4.2. розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1, чого відповідачем зроблено не було.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року №227/516/17, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22.

Враховуючи викладене, висновки відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача з 18.01.1995 року по 10.04.1995 року є передчасними та такими, що зроблені за неповного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до п.п. «в», «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду проходження строкової військової служби в ЗСУ в період з 17.06.1994 року по 11.10.1994 року суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 вказаного Закону, одним з видів військової служби є строкова військова служба.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З системного аналізу приписів означених норм суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для зарахування періоду проходження строкової військової служби є навчання особи за фахом у професійно-технічному навчальному закладі або робота за професією чи на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на момент призову на строкову військову службу.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 12 вересня 2019 року№185/6958/16-а та від 05 грудня 2019 року справа №513/1195/16-а.

Водночас, із записів трудової книжки №№ 2-3 позивача суд встановив, що позивач працював електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року та був звільнений у зв`язку з призовом до Збройних Сил України, отже на момент призову на військову службу позивач працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на момент призову на строкову військову службу.

Отже відповідачем неправомірно не зараховано період проходження строкової військової служби позивачем до його пільгового стажу.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно диплому НОМЕР_4 , виданому Професійно-технічним училищем № 41 м. Селидове 10 січня 1994 року, позивач здобув спеціальності «електрослюсар підземний» та «машиніст підземного устаткування».

Відтак, згідно записів трудової книжки №№ 1, 2-3, позивач приступив до роботи за набутою спеціальністю «електрослюсар підземний» через місяць після закінчення навчання, отже період навчання позивача в Селидівському ПТУ №41 м. Селидове з 01.09.1990 року по 10.01.1994 року посвідчений записами трудової книжки №№ 2-3 відноситься до пільгового стажу за Списком №1.

З огляду на викладене, період навчання позивача з 01.09.1990 року по 10.01.1994 року в Селидівському ПТУ №41 м. Селидове безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи аналіз правомірності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в контексті приписів ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без використання в повній мірі наданих йому повноважень в частині витребування необхідних документів у роботодавця та позивача, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання принципу пропорційності та дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення, отже спірне рішення відповідача не є таким, що прийнято з врахуванням принципів добросовісності та розсудливості.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.03.2023 року №38 та задоволення позовних вимог в частині його скасування.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту свого порушеного шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію та зарахувати спірні періоди, суд зазначає наступне.

Перш за все слід дослідити його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював дефініцію «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Підсумовуючи викладене, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.03.2023 року №38 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 22.02.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до пільгового стажу за ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та Постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 періодів роботи з повним робочим днем під землею згідно записів трудової книжки з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року, з 26.11.1997 року по 30.04.1998 року, періоду навчання в Селидівському ПТУ №41 з 01.09.1990 року по 10.01.1994 року, періоду проходження строкової військової служби в ЗСУ в період з 17.06.1994 року по 11.10.1994 року, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.

Розподіляючи судові витрати зі сплати судового збору суд виходить з такого.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 03.03.2023 року позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір в повному обсязі на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України, Законом № 1788-ХІІ, Законом № 1058-IV та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.03.2023 року №38 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.02.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до пільгового стажу за ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення та Постанови КМУ від 31.03.1994 р. № 202 періодів роботи з повним робочим днем під землею згідно записів трудової книжки з 09.02.1994 року по 02.06.1994 року, з 26.11.1997 року по 30.04.1998 року, періоду навчання в Селидівському ПТУ №41 з 01.09.1990 року по 10.01.1994 року, періоду проходження строкової військової служби в ЗСУ в період з 17.06.1994 року по 11.10.1994 року, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 23 травня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Кониченко