Справа № 160/2760/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 травня 2023 року Справа №160/2760/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
09.05.2023 до суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 , подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій заявник просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 по справі №160/2760/20, що виразилося у протиправному зменшенні відсоткового значення розміру пенсії з 79% до 70% сум грошового забезпечення, що призвело до невірного перерахунку та зменшення розміру у виплати пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 по справі №160/2760/20 та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 79% сум грошового забезпечення, з урахуванням вже встановлених складових грошового забезпечення, надбавок, доплат, премій;
- встановити судовий контроль за виконанням окремої ухвали суду.
Ухвалою суду від 09.05.2023 заяву представника ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії призначено до розгляду в порядку письмового провадження та запропоновано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати до суду письмові пояснення щодо вимог заявника протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Пояснення від відповідача до суду не надійшли.
Вирішуючи вимоги заяви представника ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 у справі № 160/2760/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 01.01.2016 року з 79% до 70% сум грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 79% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 у справі № 160/2760/20 набрало законної сили 15.05.2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2022 у справі №160/25007/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у проведенні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 викладену у листі від 13.10.2021 №36196-29054/П-01/8-0400/21;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області №33/24-/С-2937 від 14.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 21.04.2023 №0400-010202-8/52742 на заяву представника позивача від 16.04.2023 повідомило:

«На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2022 у справі № 160/25007/21 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 у розмірі 70% від грошового забезпечення 22979,00 грн, яке зазначено у довідці від 14.07.2021 за № 33/24-/С-2937, яка надана Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області.

Одночасно повідомляємо, що рішенням суду від 12.03.2022 у справі № 160/25007/21 не зобов`язано органи Пенсійного фонду України перерахувати пенсію виходячи з розміру 79% відповідних сум грошового забезпечення, тому ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за умовами статті 13 Закону №2262, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення незалежно від дати звільнення особи зі служби.

Таким чином, покладені судом зобов`язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду України.»

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На підставі статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Таким чином, виконання законного рішення суду гарантує захист прав та свобод особи і є одним із показників утвердження принципу верховенства права у державі.

У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Таким чином, контроль за виконанням рішення суду, передбачений статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача.

Задовольняючи позовну заяву у справі №160/2760/20 суд вказав на необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 79% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Суд виходив з того, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, за якою позивачу обчислювалась пенсія в розмірі 79% грошового утримання, оскільки при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому норми частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в змінених редакціях поширюється на відносини, які виникли після набуття чинності такими змінами.

Таким чином, відповідач не має права зменшувати відсотковий розмір пенсії позивача при проведенні в майбутньому перерахунку пенсії.

Отже, перерахунок пенсії позивачу на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2022 у справі №160/25007/21 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» №33/24-/С-2937 від 14.07.2021 мав бути проведений з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зроблено хибний висновок щодо того, що відсутність у рішенні суду від 12.03.2022 у справі №160/25007/21 встановленого відсотку грошового забезпечення, з якого необхідно здійснювати перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки, є підставою для обчислення основного розміру пенсії позивача у розмірі 70% грошового забезпечення.

В листі від 21.04.2023 №0400-010202-8/52742 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області фактично визнало невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 у справі № 160/2760/20, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 79% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача в частині самостійного, всупереч рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №160/2760/20, зменшення з 01.12.2019 відсоткового значення розміру пенсії позивача з 79% до 70% сум грошового забезпечення, що свідчить про порушення відповідачем статті 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статей 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії.

Отже, суд доходить висновку про задоволення заяви позивача в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 по справі №160/2760/20, що виразилося у протиправному зменшенні відсоткового значення розміру пенсії з 79% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019.

Проте, стосовно вимог позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 по справі №160/2760/20 та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 79% сум грошового забезпечення, з урахуванням вже встановлених складових грошового забезпечення, надбавок, доплат, премій, суд зазначає, що ці вимоги у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд перевіряє виконання рішення суду відповідачем - суб`єктом владних повноважень та у разі наявності підстав для задоволення заяви постановляє ухвалу в порядку статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, зміст якої також не передбачає розгляд та вирішення додаткових вимог зобов`язального характеру по суті позову.

Також, суд зазначає, що не підлягає задоволенню вимога стосовно встановлення судового контролю, адже це не передбачено статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 5 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Враховуючи наведене, суд, згідно з частиною 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Керуючись статтями 243, 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 по справі №160/2760/20, які виразилися у протиправному зменшенні відсоткового значення розміру пенсії з 79% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019.

Направити окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для вжиття заходів щодо усунення порушення, встановленого судом.

Про виконання окремої ухвали повідомити суд не пізніше одного місяця після її надходження.

У задоволенні іншої частини вимог представника позивача відмовити.

Копію окремої ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар