Справа № 420/4079/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4079/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (вул.Софіївська,19, м.Одеса, 65082) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (код ЄДРПОУ - 43163579), яка виразилася у не виданні наказів про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022 по 18.07.2022 року, а з 19.07.2022 по 31.01.2023 року в розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;

зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області (код ЄДРПОУ - 43163579) видати накази про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022 по 18.07.2022 року, а з 19.07.2022 по 31.01.2023 років розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (), яка виразилася у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022 по 18.07.2022 року, а з 19.07.2022 по 31.01.2023 років розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;

зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області (код ЄДРПОУ - 43163579) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022 по 18.07.2022 року, а з 19.07.2022 по 31.01.2023 року по день ухвалення судового рішення - в розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (код ЄДРПОУ - 43163579) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, в тому числі, але не виключно: витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 червня 2020 року ОСОБА_1 , Позивача по справі, призначено на посаду командира 1 відділення 2 взводу охорони 1 підрозділу охорони (м.Одеса) Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області та присвоєно спеціальне звання - старший сержант Служби судової охорони, що підтверджується витягом з наказу начальника територіального управління Служби судової охорони у Одеській області №125 о/с.

Позивач вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану установлено, що на період дії воєнного стану виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 зазначеної постанови виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Однак, вказану додаткову винагороду за жоден місяць служби позивачу нараховано та виплачено не було ані під час його перебування на службі, ані після звільнення.

Ухвалою суду від 03 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року зупинено провадження по справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22.

Стаття 237 КАС України визначає, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

06 квітня 2023 року Верховним Судом прийнято постанову по справі №260/3564/22.

З огляду на викладене суд за власною ініціативою дійшов рішення про можливість поновлення провадження по справі № 420/4079/23.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві відповідач зазначив таке.

Для видання наказу про виплату співробітникам Служби додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, необхідна наявність у затвердженому кошторисі Служби або територіального управління Служби за фондом оплати праці співробітників відповідних коштів на її виплату.

Разом з тим, накази територіальним управлінням Служби судової охорони у Одеській області про виплату співробітникам додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, не видавались і не можуть бути видані. Такі накази можуть видаватись виключно після надходження відповідних бюджетних асигнувань.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, відповідач вказав, що територіальним управлінням Служби судової охорони у Одеській області, в межах своїх повноважень, ведеться відповідна робота щодо отримання з державного бюджету додаткових асигнувань для виплати співробітникам Служби зазначеної додаткової винагороди.

З метою виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану зі змінами та враховуючи вимоги ч.1 ст.51 Бюджетного Кодексу України, в територіальному управлінні Служби судової охорони у Одеській області щомісячно складаються списки співробітників територіального управління Служби судової охорони у Одеській області із зазначенням штатної посади, спеціального звання, ПІБ співробітника та періоду проходження ним служби у відповідному місяці, які надаються до фінансово-економічного відділу територіального управління Служби судової охорони у Одеській області.

У подальшому проводиться розрахунок потреби в коштах для виплати додаткової винагороди співробітникам територіального управління Служби судової охорони у Одеській області згідно наданих списків, який направляється до Центрального органу управління Служби судової охорони з метою виділення асигнувань для виплати додаткової винагороди співробітникам територіального управління Служби судової охорони у Одеській області.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

19 червня 2020 року ОСОБА_1 призначено на посаду командира 1 відділення 2 взводу охорони 1 підрозділу охорони (м. Одеса) Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області та присвоєно спеціальне звання - старший сержант Служби судової охорони, що підтверджується витягом з наказу начальника територіального управління Служби судової охорони у Одеській області №125 о/с .

ОСОБА_1 з 19.06.2020 по 31.01.2023 працював в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Одеській області, з 03.06.2021 на посаді командира 1 відділення (м. Одеса) 2 взводу охорони (м. Одеса) 1 підрозділу охорони (м. Одеса), (копія додається), що підтверджується відомостями з трудової книжки.

16.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області та повідомив про бажання звільнитись з Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області. Також він повідомив Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області про бажання отримати всі передбачені при звільненні документи та виплати.

31 січня 2023 року ОСОБА_1 командир 1 відділення (м. Одеса) 2 взводу охорони (м. Одеса) 1 підрозділу охорони (м. Одеса) територіального управління Служби судової охорони, був звільнений за власним бажанням з займаної посади, наказ ТУ ССО у Одеській області від 27.01.2023 року №43 о/с та отримав низку документів, зокрема довідку про доходи.

ОСОБА_1 при отриманні довідки про доходи дізнався про те, що він не отримав додаткову грошову винагороду у розмірі 30 000 гривень, передбаченої постановою Кабінетів Міністрів України від 28.02.2022 №168.

У зв`язку з не отриманням додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 гривень, передбаченої постановою Кабінетів Міністрів України від 28.02.2022 №168 позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022 року, воєнний стан продовжений до 25.04.2022 року.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2212-IX від 21.04.2022, воєнний стан продовжений до 25.05.2022 року.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2263-IX від 22.05.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/22 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2500-ІХ від 15.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб який триває і на момент розгляду справи.

Статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 9 Закону встановлено, що в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією та законами України. Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Згідно зі ст.12-2 Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Крім того, питання здійснення правосуддя в умовах воєнного стану регламентовано ст. 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану, відповідно до якої правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 року №168.

Відповідно до п.1 Постанови №168 зі змінами, внесеними постановою КМ України № 214 від 07.03.2022 року, передбачено установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою КМ України від 22.03.2022 року № 350 внесено зміну до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами , а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка.

Абзацом 2 пункту 1 Постанови № 168 визначено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Надалі Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 згідно з Постановою КМУ № 793 від 07.07.2022, який застосовується з 24 лютого 2022 року. Вказаним пунктом 2-1 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Згідно пункту 5 Постанови № 168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до затвердженого наказом голови Служби судової охорони від 30.03.2022 року наказом № 124 Порядку виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану, виплата додаткової винагороди співробітникам здійснюється згідно з вимогами Постанови КМ України від 28.02.2022 року № 168.

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 3.1 Порядку виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем постійного проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.

Абзацами 9-11 пункту 3.1 Порядку визначено, що видання наказу здійснюється щомісяця не пізніше 25 числа місяця (до завершення воєнного стану).

Розрахунковий період для виплати додаткової винагороди визначається в календарному обчисленні з 24 лютого по 28 лютого, а в подальшому щомісяця пропорційно часу дії воєнного стану.

Виплата додаткової винагороди співробітникам за поточний місяць здійснюється за наявності асигнувань, додатково виділених встановленим порядком на виплату винагороди, щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, вказану додаткову винагороду за кожен місяць служби, позивачу не було нараховано та виплачено. Разом з тим, відповідач не видавав відповідних наказів на виконання Постанови №168.

Зазначені обставини відповідачем не заперечуються.

При цьому, суд не застосовує до спірних правовідносин наведений вище абзац 11 пункту 3.1 Порядку щодо виплати додаткової винагороди лише за наявності асигнувань, оскільки така вимога Постановою № 168 не встановлена, і абзац 11 пункту 3.1 Порядку суперечить Постанові № 168, звужуючи умови виплати додаткової винагороди, а тому відповідно до приписів ч.3 ст.7 КАС України суд застосовує до спірних правовідносин положення Постанови № 168, як нормативного акту вищої юридичної сили.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України № 793 вiд 07.07.2022р., опублікованою 19.07.20р., до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмiрi до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Отже, Постановою №168 було передбачено право позивача на отримання додатково винагороди під час дії воєнного стану. При цьому з огляду на вказані редакції постанови №168, у період по 18.07.2022р. включно розмір такої додаткової винагороди, зокрема для співробітників Служби судової охорони, був фіксованим та становив 30000 гривень щомісячно.

Проте, у період з 19.07.2022 р. (день набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №793) по теперішній час, розмір цієї додаткової винагороди для співробітників Служби судової охорони міг становити до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022 по 18.07.2022 року, а з 19.07.2022 по 31.01.2023 року по день ухвалення судового рішення - в розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові №260/3564/22 від 06 квітня 2023 року.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права в даному випадку є належним та достатнім.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивач надає орієнтовний розрахунок витрат, які позивач планує понести під час розгляду справи, а саме: витрати на правову допомогу - 20000 грн.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч.ч.2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч. 5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного суду щодо застосування норм права.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

При цьому відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Разом з тим, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем не надано договору на надання правової допомоги, укладеного з адвокатом Фальковським А.О., детального опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. документально не підтвердженні та, як наслідок, не належать до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 237, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити провадження по справі зі стадії, на якій воно було зупинене.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (вул.Софіївська,19, м.Одеса, 65082) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області (), яка виразилася у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022 по 18.07.2022 року, а з 19.07.2022 по 31.01.2023 років розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області (вул.Софіївська,19, м.Одеса, 65082, код ЄДРПОУ - 43163579) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. за кожен місяць служби за період часу з 24.02.2022 по 18.07.2022 року, а з 19.07.2022 по 31.01.2023 року по день ухвалення судового рішення - в розмірі до 30000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко